Дата документу  Справа № 334/5844/19 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
ЄУ № 334/5844/19                                          Головуючий в 1 інстанції ТурбінаТ.Ф.
Провадження №33/807/178/20                                  Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року                                                  місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова К.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП та ст.467 МК України.

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2019 року постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП та ст.467 МК України.

10 січня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Іванов К.О. звернувся із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження (а.с.29).

В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що судом не було дотримано вимог ст. 285 КУпАП щодо вручення чи надсилання копії постанови ОСОБА_1 або його захиснику. Лише 2 січня 2020 року, тобто з моменту оприлюднення постанови в ЄДРСР ознайомилися із повним текстом оскаржуваної постанови, тому вважає, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження постанови є поважною.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова К.О. та подані ним докази, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення. 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається наступне.
Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення засвідчують, що її розгляд 10 грудня 2019 року відбувався у присутності представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова К.О., який як фахівець у галузі права ознайомлений з порядком оскарження постанови суду першої інстанції.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено мотиви, які свідчать про те, що ОСОБА_1 чи його адвокат саме з поважних причин не мали можливості своєчасно оскаржити постанову суду.
Твердження апелянта, що про повний текст постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2019 дізналися з моменту оприлюднення на сайті ЄДРСР є хибним, оскільки відповідно до ст. ст. 289, 294 КУпАП строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Та обставина, що ОСОБА_1  чи його представнику не була своєчасно надіслана копія постанови, з-за відсутності інших обставин, які б свідчили про неможливість своєчасного подання апеляційної скарги - сама по собі не може бути поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження.

Наведена ініціатором відповідного клопотання причина пропуску строку на апеляційне оскарження не перебуває у площині поважних причин, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації  ОСОБА_1  або його  представникаправа на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, апелянтом не наведені і апеляційним судом не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

З урахуванням вказаного, а також того, що апелянт не був позбавлений права оскаржити судове рішення у строки передбачені КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2019 року.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя 

ПОСТАНОВИВ:

відмовити представнику ОСОБА_1 - адвокату Іванову К.О. у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП та ст.467 МК України, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                         М.С. Тютюник