ПОСТАНОВА
Іменем України

26 травня 2020 року 
м. Київ
справа №823/439/16
адміністративне провадження №К/9901/39743/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т. М.,
суддів: Бившевої Л. І., Васильєвої І. А.,
за участю:
секретаря судового засідання - Жидецької В.  В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін касаційну скаргу Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду (суддя Гаврилюк  В.  О.) від 08 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя - Мєзєнцев  Є.  І., судді: Файдюк  В.  В., Чаку  Є.  В.) від 24 липня 2017 року у справі №  823/439/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,
УСТАНОВИВ:
У квітні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - Смілянська ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області), у якому просила: 
- визнати протиправними дій Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області по складанню акта від 21 січня 2016 року №  161/23-04-17-0208/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб, дотримання роботодавцем законодавства щодо оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за період з 01  січня 2012  року по 31  грудня 2014 року, правильності обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01  січня 2011  року по 31  грудня 2014 року»;
- визнати протиправними та скасувати:
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21  січня 2016 року №  0001751702;
рішення від 10 лютого 2016 року №  0003631702;
податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2016 року №  0003591702;
податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2016 року №  0003641702;
рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11  березня 2016 року №  0005681702;
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14 квітня 2016 року №  Ф-0007001702;
податкову вимоги від 25 квітня 2016 року №  1424-23;
податкове повідомлення-рішення від 08  лютого 2016 року №  0003401702.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017  року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24  липня 2017 року, позов задоволено повністю. 
Задовольняючи цей позов суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що дії відповідача щодо складання акта перевірки є протиправними, а оскаржувані рішення винесені не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, визначений законом.
Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями попередніх інстанцій, Смілянська ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017  року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2017 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування касаційної скарги Смілянська ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області стверджує, що податковим органом було дотримано порядок організації і проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , а тому, на думку скаржника, відсутні підстави для визнання такої перевірки протиправною. Крім того, відповідач зазначає, що факт перевірки не потребує додаткового доказування, оскільки юридично перевірка проведена, підтверджена наказом на призначення перевірки, направленням на її проведення та висновками акта про результати такої перевірки. Також Смілянська ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області вважає, що під час прийняття рішень в частині визнання протиправними дій посадових осіб податкового органу щодо складання акта перевірки суди першої та апеляційної інстанцій перебрали на себе повноваження контролюючого органу.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 вересня 2017  року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.
15  грудня 2017  року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03  жовтня 2017  року №  2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон №  2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС  України) викладено в новій редакції. 
Відповідно до підп.  4 п.  1 розд.«Перехідні положення» КАС  України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 13  квітня 2020  року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду в судове засідання на 28 квітня 2020 року об 11 год. 00 хв.
24 квітня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з установленням карантину у м.  Києві та м. Черкасах до 11 травня 2020 року. Крім того, відповідач просить замінити ГУ ДФС у Черкаській області на його правонаступника - ГУ ДПС у Черкаській області у зв`язку з реорганізацією, яке згідно із ст. 52 КАС України підлягає задоволенню.
Також, 27 квітня 2020 року від позивачки надійшло клопотання про проведення розгляду цієї справи без її участі, мотивуючи тим, що на території України установлено карантин.
У зв`язку з викладеним, розгляд цієї справи було перенесено на 26 травня 2020  року о. 11 год. 00 хв.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
ФОП ОСОБА_1 зареєстрована Смілянським міськрайонним управлінням юстиції 11 липня 2007 року, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
17 грудня 2015 року Смілянською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області винесено наказ №  436 «Про проведення документальної планової перевірки ФОП  ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб, дотримання роботодавцем законодавства щодо оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01  січня 2012 року по 31  грудня 2014  року, правильності обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року». Термін перевірки 10 робочих днів з 28  грудня 2015 року по 13  січня 2016 року.
Наказ винесено відповідно до плану-графіку на IV квартал 2015 року, складений на підставі листа ГУ ДФС у Черкаській області від 09 вересня 2015 року 
№  18268/23-00-17-0106.
17 грудня 2015 року відповідачем направлено на адресу позивачки повідомлення №  12 та наказ про проведення перевірки, які останньою отримані 19 грудня 2015  року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
В подальшому, 28 грудня 2015 року Смілянською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області прийнято наказ №  444, яким внесено зміни до п. 2 наказу від 17 грудня 2015 року №  436 шляхом викладення цього пункту в новій редакції, а саме: «Термін перевірки 10 робочих днів - 30 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року». Підставою для винесення цього наказу слугувало те, що ФОП ОСОБА_1 отримала копію наказу від 17  грудня 2015 року №  436 та повідомлення від 17 грудня 2015 року №  12 на проведення документальної планової виїзної перевірки 19 грудня 2015  року, тобто за 9 днів до початку такої перевірки.
На виконання наказу №444 видані направлення на перевірку від 28 грудня 2015  року №  315, 316, 317. 
Цього ж дня посадові особи Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області намагалися вручити позивачці наказ №  444, однак остання відмовилася від його отримання, у зв`язку з чим відповідачем складено акт №  3/23-04-17-115 «Про відмову ФОП ОСОБА_1 від отримання наказу від 28 грудня 2015 року №  444 «Про внесення змін до наказу Смілянської ОДПІ у Черкаській області від 17 грудня 2015  року №  436». Такий наказ позивачка отримала особисто 30 грудня 2015 року, в якому зазначила, що згідно законодавства проведення перевірки має розпочатися 10  січня 2016 року (після 10 днів з моменту отримання відповідного наказу).
На підставі згаданих вище наказів, посадовими особами відповідача з 30 грудня 2015  року по 15 січня 2016 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено: акт №  5/23-04-17-115 про відмову від підпису у направленнях на перевірку від 28  грудня 2015 року №  315, 316, 317; акт про недопуск до проведення перевірки №  4/23-04-17-0115.
11 січня 2016 року позивачці було вручено запит Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (лист від 11 січня 2016 року №  107/2304-17-215), в якому вимагалося надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують господарську діяльність за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року.
Листом від 12 січня 2016 року ФОП ОСОБА_1 повідомила відповідача, що платник податків звільнений від обов`язку надавати відповідь на такий запит, оскільки останній нібито складено з порушенням вимог, викладених в абз. 1, 2 п.  73.3 ст. 73 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Крім того у цьому листі позивачка стверджує, що на момент призначення та проведення перевірки діяв мораторій на проведення перевірок, запроваджений Законом України від 28 грудня 2014 року №  71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», а відтак у відповідача не було правових підстав для проведення спірної перевірки. 
21 січня 2016 року Смілянською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області складено акт №  161/23-04-17-0208/ НОМЕР_1 , в якому встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :
- п. 177.10 ст. 177 ПК України, а саме: не надано Книгу обліку доходів і витрат та підтверджуючі документи щодо походження товару;
- п. 177.4 ст. 177 ПК України, встановлено завищення витрат в сумі 7  203  986,15  грн, в т.  ч. за 2012 рік - 3 756 579,30 грн, 2013 рік - 1 536 412,58 грн, 2014  рік  - 1 910 994,27 грн;
- абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, не надано податковий розрахунок за формою №1-ДФ за 3 квартал 2013 року;
- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року №  2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №  2464-VI), не подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік;
- п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №  2464-VI, встановлено заниження суми чистого доходу в сумі на загальну суму 7 203 986,15 грн, у т.  ч. за 2012 рік - 3 756 579,30 грн, 2013  рік  - 1  536 412,58 грн, 2014 рік - 1 910 994,27 грн, чим порушено п. 2 ст. 7 цього Закону.
На підставі акта перевірки, Смілянською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області винесено:
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 січня 2016 року №  0001751702 зі сплати єдиного внеску у розмірі 235 764,72 грн;
- рішення від 10 лютого 2016 року №  0003631702 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 69 886,02 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2016 року №  0003591702 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 525 709,34 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2016 року №  0003641702 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 510,00 грн, у тому числі за штрафними санкціями 510,00 грн;
- рішення від 11 березня 2016 року №  0005681702 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14 квітня 2016 року №  Ф-0007001702;
- податкову вимогу від 25 квітня 2016 року №  1424-23;
- податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2016 року №  0003401702 про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 510,00  грн, в тому числі за штрафними санкціями 510,00 грн.
Не погоджуючись з вказаними вище рішеннями відповідача, а також діями щодо складання акта перевірки, позивачка звернулася до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів. 
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій стверджували, що у разі зміни дати початку проведення перевірки шляхом видання наказу про внесення відповідних змін до наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки, контролюючим органом має бути дотримано порядок організації та проведення такої перевірки, зокрема, положення ст. 77 ПК України щодо своєчасного повідомлення платника податків про проведення документальної планової виїзної перевірки. Так, перевірку ФОП ОСОБА_1 розпочато контролюючим органом 30 грудня 2015 року, в той час, як копію наказу про внесення змін до наказу про проведення перевірки (в частині дати початку та закінчення перевірки) податковий орган спробував вручити позивачці 28 грудня  2015  року (а фактично вручено 30  грудня 2015 року), а тому в даному випадку податковим органом не дотримано встановлений п. 77.4 ст. 77 ПК України строк, у зв`язку з чим право на проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 з 30 грудня 2015 року було відсутнє.
З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Глава 8 розд. ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.
При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.
Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (п. 77.4 ст.  77 ПК України).
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому ст. 79 цього Кодексу (п. 77.6 ст. 77, п. 78.5 ст. 78 ПК  України).
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Абзацами 1 - 4 підп. 81.1 ст. 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
При цьому абз. 5 підп. 81.1 ст. 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абз. 6 підп. 81.1 ст. 81 ПК України).
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:
- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим п. 81.1 ст.  81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);
- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому п. 81.1 ст.  81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020  року у справі №  826/17123/18.
Як убачається з матеріалів справи, наказ №  436 на проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 та направлення винесено відповідачем 17 грудня 2015 року, який позивачкою отримано 19 грудня 2015 року. При цьому, наказом від 28 грудня 2015  року №  444 було внесено зміни до наказу №  436 лише щодо періоду проведення перевірки і термін перевірки ( її початок з 30 грудня 2015 року).
Отже, фактично податкова перевірка проводилася на підставі наказу №  436, а не на підставі наказу №  444, а тому контролюючим органом було дотримано строк, встановлений п. 77.4 ст. 77 ПК України, щодо належного повідомлення позивачки про початок такої перевірки. 
Крім того, суд звертає увагу, що 30 грудня 2015 року посадовими особами Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області було пред`явлено ФОП ОСОБА_1 усі необхідні документи, однак остання відмовилася від підпису у направленнях та недопустила відповідача  до проведення перевірки.
Таким чином, колегія суддів вважає помилковими твердження судів першої та апеляційної інстанцій про те, що недотримання строку вручення під розписку/надіслання рекомендованим листом з повідомленням наказу від 28  грудня 2015 року №  444 (зміна періоду проведення перевірки і її термін) порушує права платника податків, зокрема, щодо подання всіх документів, що пов`язані з предметом перевірки.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач під час проведення перевірки діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.
Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо складання акта перевірки, колегія суддів також не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про їх задоволення, оскільки такі дії контролюючого органу є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Акт перевірки не є рішенням у розумінні КАС України, а є лише носієм інформації, встановленої під час здійснення контрольного заходу. Наявність акта перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків, що зумовлює відсутність порушень у реалізації охоронюваних законом інтересів особи.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25  вересня 2018 року у справі №  820/2167/15.
Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що суди першої та апеляційної інстанцій скасовуючи вимоги про сплату боргу, податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення виходили з того, що контролюючий орган не мав права проводити документальну планову виїзну перевірку, як наслідок, рішення контролюючого органу, які були прийнятті на підставі такої перевірки також є незаконними. 
При цьому, суди не досліджували та не надавали оцінки спірним рішенням Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (вимога про сплату боргу (недоїмки) від 21 січня 2016 року № 0001751702; рішення від 10 лютого 2016 року №  0003631702; податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2016 року №  0003591702; податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2016 року №  0003641702; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11 березня 2016 року № 0005681702; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14 квітня 2016 року № Ф-0007001702; податкова вимоги від 25 квітня 2016 року №  1424-23;м податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2016 року №  0003401702).
За правилами ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Під час нового розгляду справи суди на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинні дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Відповідно до ч. 1- 3 ст.  242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 341, 349, 351, 353, 355, 356, 359КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Замінити відповідача у справі - Смілянську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області її правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби України у Черкаській області.
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Черкаській області задовольнити частково. 
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2017 року в частині задоволення позову про визнання протиправними дій Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області по складанню акту від 21 січня 2016 року 
№  161/23-04-17-0208/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб, дотримання роботодавцем законодавства щодо оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за період з 01  січня 2012 року по 31  грудня 2014 року, правильності обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01  січня 2011 року по 31  грудня 2014  року» - скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2017 року в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21 січня 2016 року № 0001751702; рішення від 10  лютого 2016 року №  0003631702; податкове повідомлення-рішення від 10  лютого 2016 року №  0003591702; податкове повідомлення-рішення від 10  лютого 2016 року №  0003641702; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11 березня 2016 року № 0005681702; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14 квітня 2016 року № Ф-0007001702; податкової вимоги від 25 квітня 2016 року № 1424-23; податкове повідомлення-рішення від 08  лютого 2016 року № 0003401702 - скасувати.
Справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                Т.  М.  Шипуліна
Судді:                                                                                                    Л.  І.  Бившева
                                                                                                    І.  А.  Васильєва