Справа  №754/18086/19                                   Головуючий в суді І інстанції - Панченко О.М.
Провадження  №33/824/1177/2020                                                       Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
02 березня 2020 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Галича О.М., іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , його представника Коберніка П.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винуватим вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп. на користь держави.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 07.12.2019 року о 20 год. 55 хв. він керуючи транспортним засобом марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті вул. Оноре де Бальзака та вул. Костянтина Данькевича, виконуючи поворот праворуч, при виїзді з перехрестя проїзних частин, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце її скоєння. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 «в», 2.10, 10.5 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст.124, 122-4 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 07.12.2019 року о 20 год. 55 хв. в м. Києві на перехресті вул. Оноре де Бальзака та вул. Костянтина Данькевича керував транспортним засобом марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційні скарги, у якій він просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року, а провадження у справі закрити.  
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що працівники поліції його не зупиняли, оскільки він не керував транспортним засобом. На думку апелянта в матеріалах справи взагалі відсутні докази про скоєння ним адміністративних правопорушень. Судовий розгляд в суді першої інстанції проводився без його участі. Матеріали справи не містять даних про отримання ним судових повісток про виклик до суду, що свідчить про його неналежне повідомлення. Судом першої інстанції порушено його право на захист та справедливий судовий розгляд, оскільки доводи його в судовому засіданні не досліджувались, що вплинуло на прийняте судом рішення. Отже оскаржуване рішення не можна визнати законним і воно підлягає скасуванню. 
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Галича О.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , його представника Коберніка П.Р., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Його захисник у суді апеляційної інстанції зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП.
Однак, вказані доводи оцінюються апеляційним судом критично, адже вони повністю спростовуються матеріалами провадження.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №075486 від 07.12.2019, ОСОБА_1 07.12.2019 року о 20 год. 55 хв. в м. Києві на перехресті вул. Оноре де Бальзака та вул. Костянтина Данькевича керував транспортним засобом марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.5 ПДР України (а.с.4).
ОСОБА_1 від надання пояснень по суті правопорушення відмовився (а.с.4).
Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07.12.2019, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с.15, 16).
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.
Посилання апеляційної скарги на істотні порушення закону під час винесення оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Що стосується зауважень з приводу розгляду справи місцевим судом без участі ОСОБА_1 , то вони є слушними, однак права останнього були відновлені в апеляційній інстанції шляхом можливості висловити свої заперечення та зауваження під час розгляду апеляційної скарги.
Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу захисника Токаря Сергія Степановича залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О.  Габрієль