УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 632/2207/18
провадження № 51-663 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі: 
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 лютого 2019 рокута ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року.

Обставини справи

1.  Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10.000 грн. 
2.  Суд визнав доведеним, що 08 вересня 2018 року, приблизно о 16:30, ОСОБА_4 , знаходячись біля території двору домоволодіння потерпілого ОСОБА_5 , поблизу приміщення гаражу, в ході сварки з потерпілим, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти потерпілого, наніс удар лівою рукою, в якій тримав скляну банку із фарбою, в нижню праву частину обличчя останнього, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження, легкого ступеню тяжкості.
Доводи касаційної скарги

3.  У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення норм кримінального процесуального закону  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати судові рішення щодо нього і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
4.  Засуджений зазначає, що призначене судом покарання є надмірно суровим і не відповідає тяжкості вчиненого, а стягнутий розмір шкоди – безпідставним і необґрунтованим.
5.  Також посилається на те, що судом проігнороване клопотання сторони захисту про призначення у справі психологічної експертизи з визначення розміру завданої моральної шкоди. 
Оцінка суду

6.  Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
7.  Згідно з частиною 2 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього ж Кодексу.
8.  Доводи касаційної скарги про суворість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку  обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою він не згоден.
9.  Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
10.  Як убачається з наданих судових рішень, при призначенні засудженому покарання суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо принципів призначення покарання. З мотивувальної частини вироку видно, що призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість і характер вчиненого злочину, а також дані про його особу, який в силу статті 89 КК раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
11.  Тобто суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання врахував обставини, на які він посилається у своїй касаційній скарзі. Отже, колегія суддів вважає, що суд, призначаючи мінімальне в межах санкції частини 1 статті 125 КК покарання, належно врахував всі дані про особу засудженого.
12.  Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання та не знайшов підстав для задоволення його апеляційної скарги. 
13.  Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК. Так, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазаначив, що стягнуте з ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди є достатнім та обґрунтованим через отримані потерпілим тілесні ушкодження, необхідність їх лікування, що у своїй сукупності завдало йому душевні страждання. Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.
14. У даному провадженні, як видно з наданих копій судових рішень, ухвали Первомайського районного суду Харківської області від 07 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи з визначення розміру завданої моральної шкоди, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.
З огляду на викладене касаційна скарга засудженого та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПКслід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                    ОСОБА_3