УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/2399/20 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г. 
Категорія 116 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/2399/2 за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідківського Андрія Савелійовича, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 6 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді  Перекупки І.Г.,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідківського Андрія Савелійовича.
В обгрунтування поданої скарги зазначив, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 240/11416/19 було зобов`язано Виконавчий комітет Житомирської міської ради надати достовірну та повну інформацію на скаргу від 8 жовтня 2019 року. Вказує, що виконавчий лист, виданий на підставі даного рішення, перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирський області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Під час здійснення виконавчих дій старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирський області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідківським А.С. не було виконано вимоги ст. ст. 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», не попереджено боржника про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, не накладено штраф на посадових осіб боржника. 
Вказує, що 22 лютого 2020 року отримав постанову державного виконавця від 14 лютого 2020 року про закінчення виконавчого провадження.
       Однак, рішення суду й досі не виконане, відтак державним виконавцем безпідставно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирський області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідківського А.С. щодо закінчення виконавчого провадження без фактичного виконання рішення суду.
       Також просив скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державного виконавця Дідківського А.С. про закінчення виконавчого провадження від 14 лютого 2020 року.
у справі № 288/11416/19.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 6 квітня 2020 року провадження у справі закрито.
В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що у разі, якщо закон встановлює інший, ніж передбачений правилами адміністративного судочинства порядок оскарження дій державного виконавця, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо рогляду таких скарг.
Оскільки порядок оскарження дій чи бездіяльності виконавців врегульовано нормами ЦПК України, то зазначена скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що скаргу ОСОБА_1 слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. При цьому, суд мотивував свій висновок тим, що заявник оскаржує дії державного виконавця під час виконання постанови в адміністративній справі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
       Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо  справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Частиною 1 статті 74 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
       За змістом ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження ( крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
       В свою чергу, відповідно до положень ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Отже, скаргу сторони виконавчого провадження щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, має розглядати суд, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто суд, який видав виконавчий документ.
       Таким чином, юрисдикція справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судових рішень, залежить від суду, який видав виконавчий документ.
       Матеріали справи свідчать, що скарга подана щодо неправомірних, як вважає ОСОБА_1 , дій державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, який видав Житомирський окружний адміністративний суд на підставі постанови цього ж суду в адміністративній справі №240/11416/19 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про зобов`язання надати відповідь на скаргу від 8 жовтня 2019 року.
       Оскільки заявник оскаржує дії державного виконавця, вчинені на виконання судового рішення, ухваленого в адміністративній справі, то і судовий контроль за його виконанням має здійснюватись за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.
       Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259,268,367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 6 квітня 2020 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: