ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004048 пров. № А/857/469/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                      Сеника Р.П.,  
суддів                                                                            Носа С.П., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                     Коваль Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.004048 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції – Костецький Н.В.,
час ухвалення рішення – 18.11.2019,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 18.11.2019,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати ОСОБА_1 суми гарантованого відшкодування вкладникам та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 через банк-агент кошти в сумі гарантованого відшкодування вкладникам.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2018 у справі № 826/5996/17 позивача включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Звертає увагу, що включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми гарантування є підставою для здійснення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплати суми гарантування через банк-агент. Однак відповідачем фактично не виплачена сума гарантування вкладів позивачу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 18 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.004048  позовні вимоги задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте без повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, а тому є незаконним  та необґрунтованим.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 23.11.2017 року №5170 призупинено виплати сум гарантованого відшкодування вкладникам ПАТ "КГС БАНК" до прийняття Верховним Судом України остаточного рішення у справі №826/14032/16. Вказане рішення в судовому порядку не оскаржувалося та є чинним.
За таких умов, вважає апелянт, ФГВФО не допускав порушення прав та інтересів позивача, бо виплати лише призупинені до прийняття Верховним судом України остаточного рішення у справі №826/14032/16. І за цих умов позов до Фонду щодо виплати коштів є передчасним.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 18 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.004048 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконала обов`язок щодо подання відомостей щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб допустив протиправну бездіяльність щодо виплати ОСОБА_1 суми гарантованого відшкодування вкладникам.
Відтак, з метою ефективного захисту позивача суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 через банк-агент кошти в сумі гарантованого відшкодування вкладникам.
Суд першої інстанції не погодився із доводами представника відповідача про те, що рішення Національного банку України щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КСН Банк» скасоване в судовому порядку та не створює жодних наслідків з моменту його прийняття, а відтак Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на правовідносини з ПАТ «КСН Банк» не розповсюджується, а тому відсутні правові підстави для продовження виплат Фондом гарантування вкладів коштів за вкладами в такому банку суд зазначає наступне.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі № 826/14032/16 визнано протиправним та скасувати рішення Правління Національного банку України № 239-рш/Бт від 30.08.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КСГ БАНК», визнано протиправним та скасувати рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1656 від 30.08.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КСГ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку»; визнано протиправним та скасувати наказ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.08.2016 № 354 «Про початок процедури ліквідації АТ «КСГ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зобов`язано Національний банк України (в особі його відповідальних осіб до повноважень яких, буде відноситься вчинення відповідних дій), зокрема, відновити функціонування ПАТ «КСГ БАНК» в якості діючої банківської установи. Ухвалою Верховного Суду України від 04.10.2017 року зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 до розгляду справи Верховним Судом України. Саме тому суд дійшов до висновку, що ФГВФО не було дотримано вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно і не всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, допустив порушення норм матеріального права.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2018 у справі № 826/5996/17 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КСГ банк" Горбатюка Т.М., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, АТ "ТАСКОМБАНК", за участю третьої особи – Національного банку України позов про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КСГ Банк» Горбатюк Т.М. по невключенню вкладних рахунків ОСОБА_1 Ярославовича в перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Горбатюк Т.М. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КСГ Банк» від 12.03.2019 № 13 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на засіданні комісії з питань тимчасових обмежень здійснення неплатоспроможним банком операцій за вкладами згідно протоколу від 07.12.2018 № 39 прийнято рішення про добровільне виконання судового рішення по клієнту ПАТ «КСГ Банк» Дубенському Богдану Ярославовичу.
Листом від 20.12.2018 № 57 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КСГ Банк» подала відомості щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Однак Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовані кошти ОСОБА_1 за рахунок Фонду.
Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ч.6 ст.26 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених   частиною другою   статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті здійснюється в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день початку ліквідації банку з підстав, визначених   частиною другою   статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність".
Згідно ч.2 ст.77 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо:
1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію;
2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії;
3) встановлено систематичне порушення банком законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п`яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.
Порядок відкликання банківської ліцензії у банку, що ліквідується за ініціативою власників, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України.
Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до   Закону України   "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Стаття 6.   цього закону, передбачає, що у межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.
Фонд видає нормативно-правові акти у формі інструкцій, положень, правил.
Нормативно-правові акти Фонду підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.
Згідно ч.8. ст 3 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.
Стаття 11 вищевказаного закону визначає, що виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду. Виконавча дирекція Фонду складається з семи членів. Директор - розпорядник Фонду та його заступники входять до складу виконавчої дирекції Фонду за посадою.
Відповідно до ч.5 ст. 11 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", рішення виконавчої дирекції Фонду приймаються на засіданнях простою більшістю голосів за умови участі в засіданні не менше ніж чотирьох членів виконавчої дирекції. У разі рівного розподілу голосів голос директора - розпорядника Фонду є вирішальним.
Згідно статті 12 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення діяльності Фонду:
1) приймає рішення про виключення банку з числа учасників Фонду;
2) складає проект кошторису витрат Фонду та подає його на затвердження адміністративній раді Фонду;
3) подає на затвердження адміністративній раді Фонду річний звіт Фонду;
4) скликає позачергові засідання адміністративної ради Фонду;
5) щорічно подає на розгляд адміністративної ради Фонду пропозиції щодо визначення аудитора для проведення аудиторської перевірки Фонду;
6) визначає структуру Фонду, затверджує положення про його структурні підрозділи;
7) затверджує штатний розпис Фонду, умови та форми оплати праці працівників Фонду, крім членів виконавчої дирекції Фонду;
8) приймає рішення про участь Фонду у міжнародних організаціях у сфері гарантування (страхування) депозитів з подальшим погодженням цього рішення адміністративною радою Фонду;
9) приймає рішення про матеріально-технічне та кадрове забезпечення діяльності Фонду в межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;
10) приймає нормативно-правові акти Фонду;
11) затверджує регламент виконавчої дирекції Фонду;
12) подає на затвердження адміністративній раді Фонду положення про службу внутрішнього аудиту та на погодження пропозиції щодо призначення (звільнення) керівника служби внутрішнього аудиту;
13) приймає рішення щодо майна, що перебуває у сфері управління Фонду (у тому числі щодо відчуження, оренди, ліквідації);
14) приймає рішення про залучення кредитів від небанківських фінансових установ та іноземного кредитора з подальшим затвердженням цього рішення адміністративною радою Фонду.
2. Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження щодо джерел формування коштів Фонду:
1) приймає рішення про встановлення спеціального збору до Фонду або диференційованих зборів до Фонду залежно від ризиків банків;
1-1)    приймає рішення про розміщення облігацій, видачу векселів та подає його на затвердження адміністративній раді Фонду. Таке розміщення, видачу може бути здійснено виключно з метою залучення коштів Фондом або у випадках, визначених цим Законом;
2) приймає рішення про необхідність залучення кредитів Кабінету Міністрів України, Національного банку України та/або безповоротної фінансової допомоги за рахунок Державного бюджету України;
3) подає на затвердження адміністративній раді Фонду інвестиційний план Фонду;
4) приймає рішення про інвестування коштів Фонду відповідно до інвестиційного плану;
5) приймає рішення про нарахування та стягнення пені за несвоєчасне перерахування банком зборів до Фонду;
6) приймає рішення про перенесення строку сплати регулярного збору до Фонду у випадках, визначених цим Законом.
3. Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:
1) визначає   порядок   ведення реєстру учасників Фонду;
2) визначає   порядок   відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду;
3) визначає   порядок ведення банками бази даних про вкладників   та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;
3-1) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов`язань за такою заборгованістю тощо);
4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду;
5) затверджує   порядок   визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;
6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою   виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;
7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб;
8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.
4. Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері регуляторної діяльності:
1) затверджує   порядок проведення перевірок   банків Фондом та участі працівників Фонду в інспекційних перевірках, що здійснюються Національним банком України у проблемних банках;
2) приймає рішення про здійснення планових або позапланових перевірок банків Фондом чи про участь працівників Фонду в інспекційних перевірках, що здійснюються Національним банком України у проблемних банках;
3) затверджує плани перевірок та результати їх здійснення;
4) затверджує   порядок   та   форми   подання банками звітності до Фонду;
5) приймає рішення про подання банком інформації, іншої ніж звітність, відповідно до цього Закону.
5. Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку:
1) визначає умови та   порядок   здійснення виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків відповідно до цього Закону;
1-1) утворює колегіальні органи з питань консолідації та продажу активів різних банків та затверджує положення про них;
2) делегує та відкликає всі або частину своїх повноважень колегіальним органам та/або уповноваженій особі (кільком уповноваженим особам) Фонду в обсягах, визначеним цим Законом;
3) визначає додаткові вимоги до уповноваженої особи Фонду, правила контролю за уникненням конфлікту інтересів;
4) затверджує кошторис витрат Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку в межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;
5) затверджує кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку;
7) затверджує план врегулювання та зміни до нього;
8) погоджує умови відчуження всіх або частини активів та всіх або частини зобов`язань із урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону приймаючому банку, всіх або частини зобов`язань з урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону з виплатою премії приймаючим банком, умови продажу неплатоспроможного банку інвестору або утворення перехідного банку, передачу йому всіх або частини активів та всіх або частини зобов`язань з урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону і його продажу інвестору;
8-1) приймає рішення про створення спеціалізованої установи;
9) ухвалює рішення про надання фінансової підтримки приймаючому банку;
10) затверджує звіт уповноваженої особи Фонду про виконання плану врегулювання і приймає рішення про припинення тимчасової адміністрації банку;
11) звертається до Національного банку України з пропозицією про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;
12) визначає   порядок складання   та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів;
13) затверджує результати інвентаризації майна банку та формування його ліквідаційної маси;
14) визначає порядок та способи реалізації майна банку, що ліквідується;
15) затверджує ліквідаційний баланс та звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури;
17) за умови недостатності коштів у банку для оплати витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, проведенням заходів та залученням до роботи осіб відповідно до   пункту 2 частини шостої статті 36,   пунктів 7 і 8 частини другої статті 37   та   частини четвертої статті 47   цього Закону, виконавча дирекція Фонду приймає рішення про надання цільової позики на покриття таких витрат банку за рахунок коштів Фонду.
6. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення з інших питань, що випливають із цього Закону, мети діяльності Фонду, які не належать до компетенції адміністративної ради Фонду.
З системного аналізу вищевказаних норм, колегія суддів прийшла до висновку, що Виконавча дирекція належить до керівних органів ФГВФО. 
До повноважень Виконавчої дирекції належить прийняття нормативно-правових актів Фонду. Відповідно до ч. ст. 6 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ", нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.
Оскільки Рішення Виконавчої дирекції ФГВФО від 23.11.2017 року №5170, яким призупинено виплати сум гарантованого відшкодування вкладникам ПАТ "КГС БАНК" до прийняття остаточного рішення Верховним судом України у справі №826/14032/16 в судовому порядку не оскаржувалося та є чинним, то воно є обов`язковим до виконання із підстав, що викладені вище.
З огляду на все вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2018 року у справі № 826/5996/17 зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Горбатюк Т.М. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
ФГВФО на засіданні комісії з питань тимчасових обмежень здійснення неплатоспроможним банком операцій за вкладами згідно протоколу №39 від 07.12.2018 року було прийнято рішення про добровільне виконання. На виконання рішення комісії ПАТ "КГС БАНК" подав до ФГВФО лист №57 від 20.12.2018 року щодо включення рахунків вкладника ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО. Отже, зазначене рішення добровільно виконане.
Включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми гарантування є підставою для здійснення ФГВФО фактичної виплати суми гарантування через банки-агенти.
Включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми гарантування та виплата суми гарантованого відшкодування вкладнику є двома самостійними окремими етапами. Здійснення виплата суми гарантованого відшкодування поставлено в залежність від остаточного рішення Верховного суду України у справі №826/14032/16.
З огляду на це колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про передчасність вимоги позивача щодо зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 через банк-агент кошти в сумі гарантованого відшкодування вкладникам. 
Щодо клопотання апелянта про зупинення провадження у справі до ухвалення остаточного рішення у справі №826/14032/16, колегія суддів прийшла до висновку про недоцільність такого зупинення з підстав, що викладені вище.
Верховний суд України скористався повноваженням, що передбачене ст. 375 КАС України, а саме тим, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Ухвалою про відкриття провадження від 04.10.2017 року Верховний суд України зупинив виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.06.2017 року.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про те, що рішення Національного банку України щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КСН Банк» скасоване в судовому порядку та не створює жодних наслідків з моменту його прийняття, а відтак Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на правовідносини з ПАТ «КСН Банк» не розповсюджується, а тому відсутні правові підстави для продовження виплат Фондом гарантування вкладів коштів за вкладами в такому банку,оскільки виконанння цього рішення призупинене.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на не повно та не всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта спростовують висновки суду першої інстанції.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
З огляду на вищевикладене, є підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду слід скасувати та прийняти нову постанову.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зупинення провадження у справі відмовити.
Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.004048 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 11.03.2020 року