СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2020 р.                                                          Справа № 905/2071/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя  Шевель О.В. 

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (вх.№1154 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 у справі №905/2071/19, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Харакоз К.С., повний текст рішення складено 27.03.2020,
за позовом Державного підприємства "Артемсіль", Донецька область, Бахмутський район, м.Соледар,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", Донецька область, м.Маріуполь, 
про стягнення коштів у розмірі 15249,08 грн.
ВСТАНОВИЛА:
Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 у справі №905/2071/19 задоволено позовні вимоги Державного підприємства "Артемсіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" про повернення попередньої оплати у розмірі 15249,08 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" на користь Державного підприємства "Артемсіль" грошові кошти в сумі 15249,08 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 у справі №905/2071/19 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Державному підприємству "Артемсіль" у задоволені позову про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 15249,08 грн в повному обсязі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (вх.№1154 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 у справі №905/2071/19; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 19.05.2020.
05.05.2020 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4182), в якому він заперечує проти доводів апелянта, а тому просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" без задоволення; стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 15249,08 грн; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Позивач стверджує, що на виконання пункту 10.1 договору, статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії" та розділу VI Правил роздрібного ринку електричної енергії ДП "Артемсіль" листом від 28.02.2019 № 19/06-28 (отримано відповідачем 04.03.2019) повідомило ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" щодо зміни постачальника без порушень визначеного строку. Вказані обставини встановлено рішенням Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі 905/1033/19. А тому, на думку позивача, твердження апелянта щодо припинення зобов`язань з повернення передплати на суму 6627,72 грн у зв`язку із заліком зустрічних однорідних вимог є безпідставними. Позивач вказує на те, що з огляду на припинення зобов`язань за договором від 01.01.2019 №671 у зв`язку з припиненням його дії, правова підстава набуття відповідачем коштів відпала.
В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 19.05.2020 з розгляду апеляційної скарги ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" представник апелянта не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Зокрема, про обізнаність відповідача щодо відкриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначення справи до розгляду свідчать наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (№6102231827373).
Отже, під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 цього Кодексу.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.
В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 19.05.2020 представник позивача, заперечуючи проти доводів апелянта з підстав, зазначених у відзиві на неї, зазначивши про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 у справі №905/2071/19 - залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.
З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2019 між Державним підприємством "Артемсіль" (далі – споживач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (далі – постачальник, відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії №671 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір) (т.1, а.с.12-20).
Відповідно до пункту 1 договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладений сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.
Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі – ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів. 
Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією (п. 3.1 договору).
Згідно з умовами пунктів 5.1, 5.2, 5.4 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційний пропозиції постачальника. Ціна електричної енергії має зазначатись постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за договором. 
Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в заяві-приєднанні (п.5.5 договору). 
Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах, у тому числі у разі його зміни (пункт 5.6 договору).
Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем (п. 5.7 договору).
Постачальник зобов`язується забезпечувати належну якість надання послуг електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього договору, а споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору. (п. п. 6.2., 7.2 договору).
Згідно з пунктами 10.1, 10.2, 10.3 договору споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником та повідомити постачальника про свій намір не менше ніж як за 21 день до закінчення розрахункового періоду, вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії), якщо інше не передбачено в комерційній пропозиції. Протягом 14 календарних днів після зміни постачальника, споживач може ініціювати процедуру переходу до іншого енергопостачальника. В такому випадку споживач повинен повідомити постачальника про свій намір не менше ніж як за 21 день до закінчення розрахункового періоду, якщо інше не передбачено в комерційній пропозиції. Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.
Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (п.13.1. договору).
Пунктом 13.3 договору передбачено, що за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.
Дія договору припиняється у разі зміни електропостачальника (п.13.5 договору).
Якщо у разі розірвання цього договору за ініціативою постачальника або споживача та після здійснення остаточного розрахунку між сторонами на особовому рахунку споживача залишились кошти, сплачені у якості попередньої оплати або забезпечення виконання зобов`язань, ці кошти за заявою споживача перераховуються на його банківський рахунок (п. 13.6 договору).
За змістом пункту 11.1 договору під час вирішення спорів сторони мають керуватися порядком врегулювання спорів, встановленим ПРРЕЕ та положенням про ІКЦ.
У заяві-приєднанні до договору про постачання електричної енергії споживачу (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) (додаток № 1 до договору №671 про постачання електричної енергії споживачу) встановлено, що постачання електричної енергії починається з січня 2019 року, але не раніше наступного дня, за днем подачі цієї заяви, якщо інше не визначене комерційною пропозицією обраною споживачем. Розрахунковим вважається період з 00:00 годин 15 числа попереднього місяця до 24:00 годин 14 числа поточного місяця (а.с. 21).
У публічній комерційній пропозиції постачальника електричної енергії (додаток № 2 до договору) встановлено порядок оплати, а саме: 100 % попередня оплата прогнозованих обсягів споживання електричної енергії не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Обсяг попередньої оплати визначається шляхом множення прогнозного на відповідний розрахунковий період обсягу споживання електричної енергії на ціну, визначену відповідно до пункту 1 комерційної пропозиції. Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії (п. п. 4.1-4.3 додатку № 2) (т. 1, а.с. 22-24).
Перший рахунок на передоплату, відповідно до пункту 4.1 комерційної пропозиції, надається споживачу не пізніше ніж на четвертий робочий день після отримання постачальником від споживача заяви-приєднання, у разі, якщо споживач відповідає вимогам, встановленим в пункті 3.1.6 ПРРЕЕ. Рахунок за фактично відпущену електричну енергію формується споживачем самостійно в сервісі «Особовий кабінет» з моменту реєстрації споживача в сервісі не пізніше 24 години після закінчення розрахункового періоду. Рахунок за фактично відпущену електричну енергію надається постачальником споживачу у відповідному центрі обслуговування, якщо клієнт не є користувачем сервісу «Особовий кабінет» у термін не пізніше ніж на п`ятий робочий день після закінчення розрахункового періоду. У разі неотримання рахунку споживачем в центрі обслуговування або у сервісі «Особовий кабінет», постачальник не пізніше ніж на шостий робочий день після закінчення розрахункового періоду направляє рахунок клієнту на ел. адресу споживача, зазначену у заяві-приєднання (в такому випадку датою отримання рахунку вважається дата направлення постачальником ел. листа). У разі відсутності інформації про ел. адресу споживача, постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом, поштою (в такому випадку датою отримання рахунку споживачем вважається третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач). Надані постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем, протягом п`яти робочих днів з дати отримання. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду (п. п. 5.1-5.3 додатку № 2).
Відповідно до пункту 9.1 додатку № 2 у випадку не повідомлення (повідомлення з порушенням строків) постачальника про дострокове припинення (розірвання) договору споживачем, споживач сплачує штраф у розмірі подвійної вартості електричної енергії, заявленої споживачем, як прогнозований обсяг споживання в місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення дії договору та зазначеної в додатку № 4 «Прогнозовані обсяги постачання електричної енергії споживачу».
Цей договір укладається на строк 1 рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до договору та оплати рахунку, визначеного в пункті 5.1 комерційної пропозиції. За умови дострокового припинення (розірвання) договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штрафні санкції зазначені в пункті 9 комерційної пропозиції, чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору, а також додатковий рахунок за результатними минулих розрахункових періодів, в якому буде враховано відхилення прогнозних від фактичних значень, щодо ціни та обсягів споживання (п.п.10.1, 10.4 додатку 2).
У додатку № 4 до договору встановлені прогнозовані обсяги постачання електричної енергії споживачу на 2019, а саме: січень 2 кВт, лютий 2 кВт, березень 2 кВт, квітень 2 кВт, травень 3 кВт, червень 3 кВт, липень 3 кВт, серпень 3 кВт, вересень 3  кВт, жовтень 3 кВт, листопад 2 кВт, грудень 2 кВт, всього 30 кВт (т.1, а.с. 67, 106).
З рахунку за активну електричну енергію №16/671 за грудень 2018 вбачається, що станом на грудень 2018 у позивача існував залишок попередньої оплати за електричну енергію у розмірі 6 386,41 грн за договором на постачання електричної енергії від 12.09.2003 №671, що припинив дію у зв`язку із введенням в дію окремих положень Закону України "Про ринок електричної енергії". На підставі заяви позивача на перерахування коштів за електричну енергію від 19.03.2019 вказаний залишок було зараховано (повернуто) відповідачем на особовий рахунок позивача, відкритий в ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" (т.1, а.с. 31-32).
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору про постачання електричної енергії  №671 відповідачем виставлено позивачу рахунок від 06.12.2018 № 16/671 на здійснення попередньої оплати за активну електричну енергію на суму 5663,38 грн, який оплачений позивачем платіжним дорученням від 07.12.2018 №5743; рахунок від 17.12.2018 № 16/671 попередня плата за активну електричну енергію в сумі 5663,38 грн, який оплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням від 09.01.2019 №5; рахунок від 13.02.2019 № 671к1902 додатково заявлений об`єм електроенергії на лютий 2019 на суму 2936,41 грн, який оплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням від 14.02.2019 №514; рахунок від 22.02.2019 № 16/671 попередня плата за активну електричну енергію за березень 2019 в сумі 3820,62 грн, який оплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням від 22.02.2020 № 651 (т.1, а.с. 35-40, 47-48).
Згідно рахунку за спожиту електроенергію № 671 за січень 2019 року від 18.01.2019 вартість фактично спожитої відповідачем електроенергії складає 3647,03 грн, за лютий 2019 року від 04.03.2019 – 3883,62 грн, за березень 2019 року від 02.04.2019 – 1690,47 грн. При цьому, з рахунку за спожиту електричну енергію №671 за березень 2019 року від 02.04.2019 вбачається, що кредит споживача на поточну дату складає 15249,08 грн. 
Отже, позивачем здійснено оплату за виставленими відповідачем рахунками на загальну суму 24470,20 грн, а фактично використано електроенергії на суму 9221,12 грн (т. 1 а.с. 33-34, 41). 
Таким чином, на особовому рахунку споживача залишилися грошові кошти в розмірі 15249,08 грн попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті.
Матеріали справи містять копію акту звіряння розрахунків між ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" та ДП "Артемсіль" за договором постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 671 станом на 01.04.2019, в якому за даними постачальника заборгованість споживача складає 6627,72 грн (штрафні санкції за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання договору) та визнано заборгованість постачальника на суму 15249,08 грн; за даними споживача визначено лише заборгованість постачальника на суму 15249,08 грн, заборгованість споживача зі сплати штрафних санкцій за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання договору не визнано (т.1, а.с. 49). 
28.02.2019 позивач направив відповідачу повідомлення №19/06-28 про намір змінити постачальника електричної енергії з 01.04.2019 на підставі статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії", розділу VI Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 та пункту 10.1 розділу 10 "Порядок зміни електропостачальника" договору про постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується накладною  від 28.02.2019 №59000403744353. Вказане повідомлення одержано відповідачем 04.03.2019, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту «Нова пошта» (т.1, а.с. 50-52).
Як вказує позивач, 01.04.2019 ДП "Артемсіль" шляхом укладання нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником змінило постачальника електричної енергії з ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" на ТОВ "Енерджі 365", а тому договір від 01.01.2019 № 671 припинив свою дію.
12.04.2019 позивач направив ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" вимогу №19/06-39 щодо повернення коштів за договором від 01.01.2019 №671 у розмірі 15249,08 грн, яка одержана відповідачем 19.04.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №8454501142093 (т.1, а.с.29-30).
18.04.2019 відповідач направив позивачу претензію (вимогу) №1145 про сплату штрафних санкцій за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання договору на суму 6627,72 грн з розрахунком штрафних санкцій, що підтверджується фіскальним чеком від 18.04.2019 (т.1, а.с.102-105).
26.07.2019 позивач направив відповідачу претензію № 27/05-24 про повернення суми боргу у розмірі 15249,08 грн, яка одержана відповідачем 30.07.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 8454501160296 (т.1, а.с.43-45).
Водночас, відповідач направив позивачу лист від 25.06.2019 № 28/2143 разом із заявою від 25.06.2019 № 28/2142 про зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 13.11.2019, накладною від 13.11.2019 №8753916726217, фіскальним чеком від 13.11.2019 (т. 1, а.с.107-109).
Згідно з цією заявою відповідачем заявлено про припинення зобов`язання ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" щодо повернення позивачу надлишку коштів за договором від 01.01.2019 №671 шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог по оплаті позивачем на користь відповідача боргу за штрафні санкції, що нараховані за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання вказаного договору. В результаті проведеного заліку заборгованість ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" перед ДП "Артемсіль" за повернення надлишку коштів за договором постачання електричної енергії від 01.01.2019 №671 у сумі 15249,08 грн вважається частково погашеною на суму 6627,72 грн, а зобов`язання відповідача щодо повернення надлишку коштів за вказаним договором на суму 6627,72 грн припиненим; заборгованість ДП "Артемсіль" перед ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" за штрафні санкції, що нараховані за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання договору постачання електричної енергії від 01.01.2019 №671 у сумі 6627,72 грн вважається погашеною повністю, а зобов`язання позивача щодо сплати штрафних санкцій, що нараховані за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання цього  договору припиненим на суму 6627,72 грн.
25.11.2019 позивач направив відповідачу лист №19/06-135, згідно з яким позивач заперечує проти заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог з огляду на те, що умовою припинення зобов`язання зарахуванням є прозорість цих вимог (відсутність спору), тоді як в даному випадку позивачем було направлено претензію від 26.07.2019 №27/05-24  з вимогою про повернення попередньої оплати за спірним договором та подано до суду позовну заяву від 05.11.2019 про стягнення відповідних коштів (т.1, а.с. 83-84). 
Неповернення відповідачем переплати у розмірі 15249,08 грн за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 №671 стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву наголошував на тому, що позивач листом від 15.03.2019 за вих.№ 19/06-33 повідомив про намір здійснити перехід до іншого постачальника електричної енергії з 01 квітня 2019 року, який одержано відповідачем 28.03.2019. за вх.№ 2415. Вказані обставини свідчать про порушення позивачем передбаченого умовами пунктів 10.1-10.3 договору строку повідомлення ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" про намір змінити постачальника, а тому відповідачем на підставі пункту 13.3 договору, пункту 9.1 Додатку № 2 до договору було нараховано штрафні санкції за несвоєчасне здійснення повідомлення про дострокове припинення (розірвання) договору у розмірі 6627,72 грн (т.1, а.с. 96-100).
17.03.2020 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про задоволення позову.
Вказане рішення суду першої інстанції з посиланням на приписи статей 11, 509, 526, 598, 670, 693, 714, 1212 Цивільного кодексу України, статей 193, 202, 275 Господарського кодексу України, мотивовано тим, що позивачем сплачені грошові кошти відповідачу на підставі договору від 01.01.2019 №671, який припинив свою дію з 01.04.2019, у зв`язку з чим правова підстава набуття відповідачем коштів від позивача відпала, а отже майно (грошові кошти) є такими, що збережене відповідачем без достатньої правової підстави. Водночас, під час ухвалення оскаржуваного рішення місцевий господарський суд відхилив твердження відповідача щодо припинення зобов`язання з повернення позивачу передоплати у зв`язку із здійсненням відповідачем зарахування зустрічної однорідної вимоги, оскільки дійшов висновку про неправомірність нарахування відповідачем штрафу. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що односторонній правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.06.2019 в судовому порядку не визнано недійсним, та дійшов необґрунтованого висновку щодо неправомірності заяви про залік. Крім того, відповідач зазначає про те, що позивачем сплачені грошові кошти відповідачу на підставі договору від 01.01.2019 №671, що на його думку, спростовує факт набуття грошових коштів буз достатньої правової підстави, що є визначальним для застосування положень 1212 ЦК України. 
Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
Згідно з частинами 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 525, 526 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, за змістом якої цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
Відповідно до статей 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо у договорі та можуть бути узалежнені від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.
Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VШ (далі - Закон України №2019), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за №312 (далі - ПРРЕЕ).
Згідно зі статті 275 Господарського кодексу України  за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України  передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.
За приписами статті 4 Закону України №2019 учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: про постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 56 Закону України №2019 постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку на добу наперед та внутрішньодобового ринку (ч. 1 ст. 75 Закону України №2019).
За приписами статті 59 Закону України №2019 зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Порядок зміни електропостачальника має, зокрема, визначати: 1) умови та процедури зміни електропостачальника; 2) положення щодо забезпечення належного та достовірного комерційного обліку споживача при зміні електропостачальника; 3) положення щодо обміну інформацією при зміні електропостачальника; 4) права та обов`язки електропостачальників, оператора системи передачі та/або оператора системи розподілу, споживача при зміні електропостачальника. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника. Спори між споживачем та електропостачальником під час зміни електропостачальника розглядаються відповідно до порядку розгляду скарг та вирішення спорів, затвердженого Регулятором. Наявність спору між електропостачальником і споживачем не є підставою для затримки у виконанні договору постачання електричної енергії споживачу новим електропостачальником. До припинення дії договору постачання електричної енергії споживачу електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії споживачу на умовах чинного договору.
Згідно з пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.
У пунктах 4.1, 4.7, 4.8 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Відповідно до пп. 6.1.1 6.1.3, 6.1.21, 6.1.22 п. 6.1 ПРРЕЕ споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу. Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору. Постачальник послуг комерційного обліку має передати адміністратору комерційного обліку фактичні дані комерційного обліку на момент зміни електропостачальника. Упродовж одного робочого дня після зміни електропостачальника адміністратор комерційного обліку надсилає отримані фактичні дані попередньому та новому електропостачальникам. Зазначені дані є підставою для коригуючих взаєморозрахунків між споживачем та попереднім електропостачальником та початковими даними для розрахунків споживача з новим електропостачальником. Якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозні, споживач повинен протягом 5 робочих днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити платежі на користь попереднього електропостачальника. Якщо споживачем здійснена переплата за прогнозними даними споживання, попередній електропостачальник повинен протягом 5 робочих днів повернути споживачу надлишок коштів. Зазначені платежі мають бути здійснені сторонами протягом 10 робочих днів після зміни електропостачальника.
Як вище було встановлено, правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 671 з публічною комерційною пропозицією, який укладено шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання до умов відповідного договору, на строк один рік - до 31.12.2019.
Разом з тим, 01.04.2019 дія вказаного договору достроково припинена в порядку пункту 10.1 договору, пункту 6 ПРРЕЕ, статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії" у зв`язку із зміною електропостачальника. При цьому, про намір змінити електропостачальника позивач повідомив відповідача шляхом направлення відповідного листа від 28.02.2019 № 19/06-28, який одержаний останнім 04.03.2019. 
Судова колегія зазначає, що на підтвердження відправлення відповідачем позивачу листа №19/06-28 від 28.02.2019 матеріали справи містять експрес-накладну ТОВ "Нової пошти" № 59000403744353, дата оформлення – 28.02.2019. 
Окрім того, рішенням господарського суду Донецької області від 18.11.2019 у справі № 905/1033/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2020, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" про стягнення з Державного підприємства "Артемсіль" штрафних санкцій у розмірі 87 817,29 грн за несвоєчасне повідомлення про дострокове припинення договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 1131, відмовлено у задоволені позовних вимог в повному обсязі. 
Вказаним судовим рішенням встановлено обставини щодо направлення ДП "Артемсіль" на адресу ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" листа №19/06-28 від 28.02.2019 про зміну постачальника.
Згідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Отже, рішення господарського суду від 18.11.2019 у справі № 905/1033/19 має преюдиціальне значення для вирішення спору по справі № 905/2071/19, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують, що спростовує твердження апелянта щодо повідомлення його про зміну постачальника листом від 15.03.2019 за вих. №19/06-33.
Також судом встановлено, що на момент припинення дії вказаного договору у позивача утворилась переплата за електричну енергію у розмірі 15249,08 грн, яка складається із переплати за електричну енергію за договором на постачання електричної енергії №671 від 12.09.2003 станом на 31.12.2018 у розмірі 6386,41 грн, яку в подальшому зараховано відповідачем на особовий рахунок позивача за договором на постачання електричної енергії №671 від 01.01.2019, та переплати за січень-березень 2019 року у розмірі 18083,79 грн. Вказані обставини не заперечуються відповідачем.
Окрім того, в акті звіряння розрахунків за договором від 01.01.2019 №671 наявність такої переплати підтверджена відповідачем.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення цих коштів, зокрема, з листом від 12.04.2019 № 19/06-39 та претензією від 26.07.2019 № № 27/05-24, які одержані ним, але залишені без задоволення.
Враховуючи припинення дії договору від 01.01.2019 №671 та зобов`язань сторін, що свідчить про неможливість виконання відповідачем свого зобов`язання за укладеним договором з поставки теплової енергії, то з 01.01.2019 підстави набуття відповідачем грошових коштів, які було сплачено позивачем в якості попередньої оплати за активну електричну енергію за вказаним договором відпали, що є підставою для застосування до спірних правовідносин Глави 83 Цивільного кодексу України ( набуття, збереження майна без достатньої правової підстави ).
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.
Таким чином, враховуючи припинення дії договору та зобов`язань сторін за ним, наявність переплати позивача на момент такого припинення, яка не повернута відповідачем на теперішній час, а також умови п. 13.6 договору та приписи п. 6.1.21 ПРРЕЕ, якими врегульовано повернення такої переплати, в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 15249,08 грн та їх задоволення.
Аналогічних правових висновків про можливість стягнення з відповідача на користь позивача коштів внесеної передоплати після припинення дії договору дійшов Верховний Суд у постановах від 10.05.2018 у справі №916/1591/17, від 11.11.2018 у справі №910/13332/17 та від 14.06.2018 у справі №912/2709/17.
Відносно доводів скаржника щодо заліку зустрічної однорідної вимоги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частинами першою та другою статті 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках установлених законом.
Відповідно до частини третьої статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).
Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.
Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.
Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.
Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.
Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.
Колегія суддів наголошує, що ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме - відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.
Посилаючись лише на відсутність доказів оскарження позивачем заяви про зарахування зустрічних вимог та відсутність доказів визнання її недійсною, в силу чого правочин є правомірним, апелянтом залишено поза увагою вимоги статті 601 ЦК України щодо умов зарахування, як то безспірність таких вимог. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивач не визнає наявного у нього обов`язку зі сплати за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 671 штрафних санкцій, тобто між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, тому відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.
При цьому, питання про стягнення відповідачем з позивача штрафу за невиконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 671 та своєчасного/несвоєчасного повідомлення позивачеві про розірвання договору не є предметом розгляду цієї справи, а тому підлягає вирішенню в судовому порядку шляхом звернення з окремим позовом з дотриманням вимог підсудності.
Зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених ст. 601 ЦК України, та за відсутності обставин, передбачених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.
Зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони.
При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину.
Зарахування, передбачене ст. 601 ЦК України, здійснюється за наявності наступних умов: 1) вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань, між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником; 2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов`язаннях повинні бути речі одного роду; 3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню. Основною умовою для можливості припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування є дійсність та безспірність вимог, тобто такі вимоги повинні існувати на момент зарахування та між сторонами не має бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що зараховані відповідачем як зустрічні вимоги хоча і є однорідними (мають грошовий характер), але за своєю правовою природою зобов`язання за цими вимогами є різними, оскільки зобов`язання зі сплати штрафу у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення основного зобов`язання.
У такому випадку зарахування є можливим лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності підстав і розміру цих нарахувань, та чіткого встановленого розміру боргових зобов`язань, їх розмір повинен носити ясний та безспірний характер.
Отже, у спірних правовідносинах між сторонами може мати місце зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності в зобов`язаннях сторін прозорості та безспірності.
Так, аргументи, викладені в апеляційній скарзі не відповідають правовим позиціям, викладеним Касаційним господарським судом, зокрема, у постанові від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, а саме:
"За змістом ч. 1 ст. 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.
Судами встановлено, що позивач взагалі не визнає наявного у нього обов`язку зі сплати штрафу за порушення податкового законодавства України, тобто між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.
Таким чином направлення заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не припиняє обов`язку відповідача щодо своєчасного перерахування грошових коштів за отриманий за договором товар.
Питання про стягнення відповідачем з позивача штрафу за невиконання умов договору в частині недотримання постачальником вимог податкового законодавства України не є предметом розгляду даної справи, відтак підлягає вирішенню в судовому порядку шляхом звернення з окремим позовом з дотриманням вимог підвідомчості та підсудності."
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №908/3039/16, від 14.02.2018 у справі №910/8322/17, від 14.02.2018 у справі №910/6374/17, від 28.02.2018 у справі №910/4312/17, від 05.04.2018 у справі № 910/13205/17, від 11.04.2018 у справі №911/1382/17, від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, від 10.07.2018 у справі №910/9038/17, від 25.07.2018 у справі № 916/4933/15, від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 08.10.2019 у справі №914/319/18, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17 (в даній постанові застосовано термін "прозорість вимог"), від 28.10.2018 у справі № 910/18256/17, від 13.11.2018 у справі № 914/163/14, від 27.11.2018 у справі №914/162/14, від 02.04.2019 у справі №918/539/18, від 15.05.2019 у справі №910/7789/18, від 15.05.2019 у справі №910/7789/19, від 27.05.2019 у справі №910/20107/17, від 24.06.2019 у справі №910/12026/18, від 23.07.2019 у справі №904/1299/18 та від 23.07.2019 №910/17874/17, від 30.07.2019 у справах №910/24141/16 та №918/556/18, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 27.08.2019 у справі №910/10379/18, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17 та від 25.09.2019 у справі №910/2645/17.
В процесі розгляду справи господарським судом встановлено, що позивач не визнає наявність зобов`язання щодо оплати штрафу за несвоєчасне повідомлення про дострокове припинення договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 №671. Отже, між сторонами існує спір щодо наявності зустрічного зобов`язання, що виключає можливість здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог (відсутня безспірність таких вимог).
Таким чином, направлення заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не припиняє обов`язку відповідача щодо своєчасного перерахування грошових коштів, як суми переплати за електричну енергію.
Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
У справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Процедура розгляду справи судами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.
Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, колегія суддів зазначає, що у Рішенні «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) Високий Суд вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 74 ГПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції при розгляді даної справи не призвели до задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 у справі №905/2071/19 залишається колегією суддів без змін, як таке, що відповідає завданню господарського судочинства, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з`ясуванню всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецькі енергетичні послуги” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 у справі № 905/2071/19 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286- 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено   21.05.2020 

Головуючий суддя                                                                    В.О. Фоміна

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель