ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2020 р.           Справа№ 910/7790/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Калатай Н.Ф. 
          Мартюк  А.І. 
 
при секретарі судового засідання Позюбан А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019
у справі № 910/7790/19 (суддя Сташків Р.Б.)
за позовом ОСОБА_2 
до 1) ОСОБА_3 
2) ОСОБА_1    
3) ТОВ "СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС"
4) ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни
про визнання правочинів, рішень вищого органу управління та редакцій статуту товариства недійсними

за участю представників учасників справи:
від позивача: Вабіщевич Т.В.;
від відповідача-1: не з`явився;  від відповідача-2: Гера Р.Ю.;
від відповідача-3: Король Д.В.;від відповідача-4: не з`явився;  від третьої особи: не з`явився;  
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ "СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС", ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" про визнання правочинів, рішень вищого органу управління та редакцій статуту товариства недійсними.
Ухвалою  Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віру Миколаївну.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 року у справі № 910/7790/19 позов задоволено повністю.
Визнано недійсним правочин щодо переходу права власності на частку у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" у розмірі 100%, що у грошовому виразі складає 10075000 грн, оформлений договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 29.11.2018 та актом приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 29.11.2018, укладеними між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Визнано недійсними рішення вищого органу управління ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС", оформлені рішенням №19/2 учасника ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 19.02.2019.
Визнано недійсним правочин щодо переходу права власності на частку у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" у розмірі 100%, що у грошовому виразі складає 10075000 грн, оформлений договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС"  №1/03/2019 від 01.03.2019 та актом приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 01.03.2019, укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Визнано недійсними рішення вищого органу управління ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС, оформлені рішенням №01/03/19 учасника ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС"   від 01.03.2019.
Визнано недійсною редакцію Статуту ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС", затверджену рішенням №01/03/19 учасника ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 01.03.2019.
Визнано недійсними рішення вищого органу управління ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС", оформлені рішенням №02-05/19 одноосібного учасника ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 02.05.2019.
Визнано недійсною редакцію Статуту ТОВ "ПІКБЛЕНК", затверджену рішенням №02-05/19 одноосібного учасника ТОВ "Міжнародна юридична компанія КРАТОС " від 02.05.2019.
Визнано недійсними рішення вищого органу управління ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС", оформлені рішенням №22-05/19 одноосібного учасника ТОВ "ПІКБЛЕНК" від 22.05.2019.
Визнано недійсною редакцію Статуту ТОВ "ПІКБЛЕНК", затверджену рішенням №22-05/19 одноосібного учасника ТОВ "ПІКБЛЕНК" від 22.05.2019.
Визнано недійсним правочин щодо переходу до ТОВ "СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС" права власності на незавершений будівництвом офісний комплекс (друга черга), загальною площею 20299,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 9 , оформлений актом приймання-передачі активів згідно розподільчого балансу від 22.05.2019.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд встановивши відсутність факту підписання позивачем договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 29.11.2018, на підставі ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 року у справі № 910/7790/19 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Так, апелянт зазначає, що встановлення факту підробки підпису на оспорюваному договорі купівлі-продажу частки від 29.11.2018 може бути доведено лише висновком експерта. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення доказів в частині витребування вказаного правочину у приватного нотаріуса. За доводами відповідача-2, позивач в день укладення оспорюваного договору купівлі-продажу частки від 29.11.2018 міг знаходитись в різних містах у зв`язку з можливістю переміщення власним автомобільним транспортом. Судом не було надано оцінки доводам апелянта в частині необхідності встановлення обставин подання/неподання позивачем фінансової звітності за період 2018 року. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що судом не було витребувано матеріали реєстраційної справи.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2019, справа № 910/7790/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2020, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019; учасникам справи встановлено процесуальний строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
29.01.2020 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшли клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та клопотання про витребування доказів.
Від ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що право власності на частку в статутному капіталі товариства виникає на підставі договору купівлі-продажу частки, який є належним, допустимим і достатнім доказом наявності у відповідача-1 права власності на частку товариства. Акт приймання-передачі частки є лише документом, що підтверджує факт передачі майна продавцем покупцю. Позивач вважає, що місцевий господарський суд на підставі ч. 2 ст. 74 ГПК України законно та обґрунтовано визнав відсутнім факт укладення договору купівлі-продажу частки від 29.11.2018.   
Від ТОВ "СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить апеляційну скаргу відповідача-2 задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу, відповідач-3 зазначає, що суд з огляду на підставу пред`явленого позову повинен був призначити у справі судову почеркознавчу експертизу. В матеріалах справи наявний оригінал акту приймання-передачі частки від 29.11.2018. Позивачем не спростовано тверджень скаржника про те, що у день підписання акту приймання-передачі він не міг перебувати у м. Києві.
Відповідач-1, 4 та третя особа не скористались своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, та не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 розгляд справи призначено на 25.02.2020. З метою забезпечення принципу змагальності, розгляд клопотань вирішено судом здійснювати в судовому засіданні.
11.02.2020 від ТОВ "СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС" надійшло клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.  
21.02.2020 від позивача надійшли заперечення на клопотання про призначення у даній справі експертизи. 
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Зубець Л.П., для розгляду справи № 910/7790/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 справу прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 17.03.2020. 
В судове засідання 17.03.2020 представники відповідачів-1, 4 та третьої особи не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому чинним процесуальним законом порядку, однак, не скористались наданим їм законом правом та не направили свого уповноваженого представника для участі в судовому процесі.
Відповідно до ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2020, від 10.02.2020; від 25.02.2020 про відкриття апеляційного провадження і призначення справи до розгляду були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua), тобто усі учасники справи, в т.ч. й відповідач-1, 4 та третя особа, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру мали можливість ознайомитись зі змістом вказаних ухвал.
В даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», згідно якої сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 41 рішення від 03 квітня 2008; заява № 3236/03; аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №   910/22873/17). 
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).
Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання принципів розумності строків розгляду справи судом, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони та третьої особи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів-1, 4 та третьої особи, які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.
В судовому засіданні 17.03.2020, колегія суддів, розглянувши доводи клопотання про залучення до участі у справу третіх осіб, заслухавши думку присутніх представників учасників справи, дійшла висновку про відмову у його задоволення, оскільки предметом спору у даній справі є корпоративний спір. До того ж, в межах розгляду справи №910/3230/20 можуть бути захищені права вказаних осіб.
Колегія суддів також відмовляє у задоволенні клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи та витребування документів, які подавались для проведення реєстраційних дій, вказаних у клопотанні (а.с. 79-82 том 4), з мотивів, викладених в окремому процесуальному документі.
Представники відповідача-2 та відповідача-3 в судовому засіданні 17.03.2020 вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Представник позивача заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 29.05.2012 (посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. за реєстровим №892) набув статус єдиного учасника зі 100% розміром частки у статутному капіталі відповідача-4. 
Згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС", оформленого протоколом № 4 від 23.07.2012, до складу учасників товариства включено позивача, розподілено частки, затверджено нову редакцію статуту та призначено на посаду директора товариства - ОСОБА_2
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб проведено відповідні реєстраційні зміни.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2012 у справі № 5011-32/10471-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 09.04.2013, зокрема, визнано за ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" право власності на майнові права на незавершений будівництвом офісний комплекс (друга черга), загальною площею 20 299,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ , Набережно-Хрещатицька, буд. 9, що будується на земельній ділянці площею 0,3233 га (кадастровий номер 8000000000:85:379:0004), розташованій за адресою: АДРЕСА_2, та земельній ділянці площею 0,1326 га (кадастровий номер 8000000000:85:379:0001), розташованій за адресою: м. Київ, Набережно-Хрещатицька, буд . 9, ринковою вартістю 21 258 000, 00 грн. 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 03.07.2013 за ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" зареєстровано право власності на вказаний об`єкт. 
У подальшому, в період з 19.02.2019 по 24.05.2019, щодо ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" було вчинено низку реєстраційних дій, внаслідок яких позивач перестав бути власником корпоративних прав у товаристві і з власності товариства вибув офісний комплекс.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 100% власником статутного капіталу ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" значиться ОСОБА_1 (відповідач-2 у справі), а згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником офісного приміщення - ТОВ «СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС» (відповідач-3 у справі). 
Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань складеного станом на 29.05.2019 проведено наступні реєстраційні дії:   
- №10741070011035120 від 19.02.2019, згідно з якою було змінено склад засновників відповідача-4 (виключено ОСОБА_2 та включено ОСОБА_3 );
- №10741070012035120 від 21.02.2019, згідно з якою було змінено керівника ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ;
- №10741070013035120 від 01.03.2019, згідно з якою було змінено склад засновників відповідача-4 (виключено ОСОБА_3 та включено ОСОБА_1 );
- №10741050014035120 від 01.03.2019, згідно з якою було зареєстровано Статут ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" у новій редакції;
- №10741070015035120 від 02.03.2019, згідно з якою було змінено керівника товариства з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 ;
- №10741070016035120 від 02.05.2019, згідно з якою було змінено місцезнаходження товариства з « 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 2/ 10 , корп. 14, поверх 4 » на « 04119 , м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А , офіс 139»;
- №10741050017035120 від 22.05.2019, згідно з якою було змінено найменування товариства з «Міжнародна юридична компанія «КРАТОС» на «ПІКБЛЕНК», і зареєстровано Статут товариства у новій редакції;
- №10741070018035120 від 22.05.2019, згідно з якою було змінено керівника товариства з ОСОБА_1 на ОСОБА_8 ;
- №10741220019035120 від 22.05.2019, згідно з якою було внесено рішення засновників (учасників) товариства щодо виділу;
- №10741050020035120 від 23.05.2019, згідно з якою було: зменшено розмір статутного капіталу товариства з 10075000 грн до 2786300 грн, у зв`язку з виділом з товариства нової юридичної особи - ТОВ «СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС»; змінено грошовий розмір частки засновника з 10075000 грн на 2786300 грн; зареєстровано Статут товариства у новій редакції; внесено відомості про юридичних осіб-правонаступників товариства - ТОВ «СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС».
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підставою для проведення вищенаведених реєстраційних дій стали наступні документи:
-          акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 29.11.2018, складений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виконання умов договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 29.11.2018, за змістом якого позивачем передано відповідачу-1 частку в статутному капіталі відповідача-4 розміром 10   075   000 грн, що становить 100% статутного капіталу; 
- рішення №19/2 учасника ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 19.02.2019, яким звільнено з посади директора товариства ОСОБА_2 та призначено на посаду директора ОСОБА_3 ;
- акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 01.03.2019, складений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на виконання умов договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства №1/03/2019 від 01.03.2019, відповідно до умов яких право власності на частку у розмірі 100% статутного капіталу відповідача-4 перейшло від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ;
- рішення №01/03/19 учасника товариства від 01.03.2019, яким затверджено Статут ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" у новій редакції, а також звільнено з посади директора товариства ОСОБА_3 та призначено на посаду директора ОСОБА_1 ;
- рішення №02-05/19 одноосібного учасника товариства від 02.05.2019, яким змінено найменування товариства на ТОВ «ПІКБЛЕНК», звільнено з посади директора товариства ОСОБА_1 та призначено на посаду директора ОСОБА_8 , а також затверджено Статут товариства у новій редакції;
- рішення №22-05/19 одноосібного учасника товариства від 22.05.2019, яким виділено з товариства нову юридичну особу - ТОВ «СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС» зі статутним капіталом 7288700 грн, затверджено розподільчий баланс, передано для формування статутного капіталу ТОВ «СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС» офісний комплекс, здійснено конвертацію (обмін) часток учасника товариства, з якого здійснюється виділ, зменшено статутний капітал товариства з 10075000 грн до 2786300 грн, у зв`язку з виділом з нього нового товариства з обмеженою відповідальністю зі статутним капіталом 7288700 грн., затверджено Статут товариства у новій редакції.
Обґрунтовуючи підставу звернення з даним позовом, ОСОБА_2 вказував на те, що ним не вчинялись дії з відчуження частки у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС", договір купівлі-продажу частки відповідача-4 від 29.11.2018 ним не укладався та не підписувався, на дату його складання був відсутній у м. Києві. У зв`язку з цим, позивач вважає, що правочини щодо відчуження ним права власності на частку в статутному капіталі товариства є підробленими та сфальсифікованими, наступні рішення вищого органу управління товариства у період з 19.02.2019 по 22.05.2019 є незаконними, а тому, на думку ОСОБА_2 , підлягають визнанню недійсними.
В обґрунтування обставин підробки підпису на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 29.11.2018, складеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виконання умов договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 29.11.2018, надано висновок експерта № 9310 почеркознавчої експертизи від 04.06.2019. Вказаний документ визнаний судом першої інстанції неналежним та недопустимим доказом. 
Оскільки питання правомірності неприйняття судом вказаного доказу апелянтом не порушено, а судом апеляційної інстанції підстав виходу за межі доводів апеляційної скарги не встановлено, справу переглянуто в порядку ч. 1 ст. 269 ГПК України.
Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, за результатами вирішення спору в судовому рішенні вказується в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Як вже зазначалось у даній постанові, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався, зокрема, на те, що договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 29.11.2018 ним не підписувався, наміру укладати такий договір у сторони не було, а спірний правочин підроблений.
Згідно з приписами ст. 74 ГК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до ч. ч. 6, 7, 9 ст. 81 ГПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може зокрема визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні.
Як унормовано приписами ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Беручи до уваги посилання позивача на те, що договір купівлі-продажу частки від 29.11.2018 він не підписував (відсутність події), суд першої інстанції правомірно зобов`язав (ухвала суду від 02.07.2019) відповідача-1, який є іншою стороною оспорюваного правочину, подати відповідні докази наявності події підписання договору.
Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 задоволено заяву відповідача-2 про забезпечення доказів, витребувано у ОСОБА_3 оригінал договору купівлі-продажу частки від 29.11.2018.
Проте, вказаний документ не був наданий на вимогу суду. У зв`язку з цим, колегія суддів, з огляду на розподіл обов`язків доказування у даній справі, погоджується з висновком місцевого господарського суду про неспростування тверджень позивача про відсутність події підписання оспорюваного правочину ОСОБА_2 . 
Разом з цим, судом першої інстанції на підставі долучених до матеріалів справи інших доказів було встановлено, що 29.11.2018, в день складання та нотаріального посвідчення справжності підпису ОСОБА_2 у м. Києві, позивач знаходився в м. Бердянську, Запорізької області, що підтверджується фактом оформлення ним у цей день у м. Бердянську нотаріальної довіреності (серія бланка НОМЕР_1 ), посвідченої приватним нотаріусом Бердянського МНО Запорізької області Степаненко Т.А. за реєстровим №2913. 
В посвідчувальному написі, зробленому на вказаній довіреності, зазначено, що вказана довіреність була підписана ОСОБА_2 у присутності нотаріуса, його особу було встановлено, а дієздатність перевірено. Також, з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів вбачається, що бланк НОМЕР_2 , на якому було виготовлено вищезазначену довіреність, було витрачено саме 29.11.2018, і згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей вказана довіреність була видана ОСОБА_2 29.11.2018 об 11:24:07.
Також в матеріалах справи міститься лист непрацездатності серії АДУ №466410, виданий КНП «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради, з якого вбачається, що ОСОБА_2 з 29.11.2018 по 03.12.2018 перебував на лікарняному.
Таким чином, судова колегія з врахуванням того, що обов`язок з подання витребуваних судом оригіналів доказів відповідачем-1 виконано не було, вважає, що суд першої інстанції, прийнявши до уваги докази відсутності події підписання договору купівлі-продажу частки від 29.11.2018, якими є видана позивачем у м. Бердянську довіреність та листок непрацездатності, - на підставі ч. 2 ст. 74 ГПК України, дійшов правомірних висновків про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання правочину недійсним.  
У зв`язку з викладеним, судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що належним доказом визнання недійсним договору купівлі-продажу частки від 29.11.2018 з мотивів підроблення підпису позивача є почеркознавче експертне дослідження, оскільки така експертиза не може бути проведена у даній справі з огляду на відсутність оригіналу вказаного документа. Більше того, матеріали справи взагалі не містять жодної копії цього договору.
Посилання відповідача-2 на безпідставну відмову суду у задоволенні клопотання про витребування оригіналу договору купівлі-продажу частки від 29.11.2018 у приватного нотаріуса, визнаються судом непереконливими, оскільки заявником жодними доказами не доведено факт нотаріального посвідчення вказаного правочину, а в силу приписів ст. 657 ЦК України укладення договору купівлі-продажу частки не визначає обов`язку нотаріальної форми такого договору.  
При цьому, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що за змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Тоді як, акт приймання-передачі частки є лише актом що фіксує передачу частки на виконання відповідних умов правочину, за відсутності якого відповідні дії є такими, що вчинені без достатньої правової підстави (аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 909/1294/15). 
Також відхиляються бездоказові твердження апелянта про те, що позивач в день укладення оспорюваного договору міг знаходитися в різних містах у зв`язку з можливістю переміщення власним автомобільним транспортом, оскільки у відповідності до приписів чинного процесуального закону судове рішення не може грунтуватися на припущеннях того чи іншого учасника справи. 
З`ясування питання щодо подання чи неподання позивачем фінансової звітності за період 2018 року, на чому наполягає апелянт у скарзі, не входить до предмета доказування у даній справі, а тому посилання відповідача-2 на ненадання судом першої інстанції вказаним обставинам жодної оцінки, - є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Посилання апелянта на нез`ясування судом обставин щодо встановлення особи, яка подавала заяви на вчинення відповідних реєстраційних дій на підставі матеріалів реєстраційної справи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вказані документи не можуть підтвердити факт підписання саме позивачем договору купівлі-продажу частки від 29.11.2018. 
Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" від 29.11.2018 та акт приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства від 29.11.2018 суперечать вимогам ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 915/1145/17).
Щодо вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства №1/03/2019 від 01.03.2019 та акта приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства від 01.03.2019, суд апеляційної інстанції з огляду на приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України вважає правомірним задоволення позову в даній частині вимог, оскільки вказані правочини також не відповідають приписам ст. ст. 203, 215 ЦК України.      
В частині вимог про визнання недійсними оскаржуваних рішень вищого органу управління товариства, прийнятих з 19.02.2019 по 22.05.2019, та редакцій Статуту товариства, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про їх задоволення,з огляду на їх похідний характер від основної вимоги.
Крім того, як підставно зауважено судом першої інстанції відповідно до п. 7.1. Статуту ТОВ "Міжнародна юридична компанія "КРАТОС" (у редакції, затвердженій протоколом №4 від 23.07.2012), вищим органом управління товариством є загальні збори учасників (далі - Збори учасників). Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.
Пунктом 7.1.2. Статуту товариства (у названій редакції) передбачено, що Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60% голосів.
За приписами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника.
Беручи до уваги те, що позивач, як єдиний належний учасник товариства з 100% часткою в статутному капіталі товариства не приймав участі в оспорюваних загальних зборах та неухвалював відповідних рішень з 19.02.2019 по 22.05.2019, а також не затверджував редакції Статуту в новій редакції, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позову в цій частині. 
Щодо правочину про перехід до ТОВ «СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС» права власності на офісний комплекс, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до п. 7.1.2. Статуту товариства (у редакції, затвердженій протоколом №4 від 23.07.2012) до виключної компетенції зборів учасників належить: прийняття рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства; надання дозволу на укладення договорів (вчинення правочинів) на суму, що перевищує 100 000 грн.; надання дозволу на укладення договорів (вчинення правочинів) щодо відчуження основних фондів товариства, вартість яких відповідно до даних бухгалтерського обліку перевищує 10 000 грн.
Враховуючи те, що відповідач-4 у відповідності до положень установчих документів вправі відчужити власні майнові активи шляхом передачі їх для формування статутного капіталу іншої юридичної особи лише за наявності правоздатності, через свої органи управління, воля яких могла бути виражена виключно ОСОБА_2, як єдиним одноособовим учасником товариства, але у даному випадку вказана особа не приймала будь-якого рішення щодо передачі офісного комплексу за актом приймання-передачі для формування статутного капіталу ТОВ «СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невідповідність правочину з переходу права власності на офісний комплекс до ТОВ «СІГЕЙТ ПРОПЕРТІС» вимогам ст.ст. 92, 203, 215 ЦК України та наявності підстав для визнання недійсним акта приймання-передачі активів згідно розподільчого балансу від 22.05.2019.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі №   910/7790/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.  
Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача-2 у справі).
Керуючись ст. ст. 129, 269, п.   1 ч.   1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний    апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:
1.          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 16.10.2019 у справі №910/7790/19 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі №910/7790/19 залишити без змін.
3.          Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на ОСОБА_1 .
4.          Справу №910/7790/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                Н.Ф. Калатай

                                                                                А.І.  Мартюк

Повний текст постанови складено 23.03.2020