Ухвала 
04 березня 2020 року
м. Київ
справа № 206/5802/16-ц
провадження № 61-7275св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Сімоненко В. М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська про відшкодування моральної шкоди, завданої діями (бездіяльністю) посадових осіб виконавчої служби, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України  на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України та Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська про відшкодування моральної шкоди, завданої систематичними противоправними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових осіб Самарського ВДВС. 
 
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої діями (бездіяльністю) посадових осіб Самарського ВДВС                          м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області . В іншій частині позову відмовлено. 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня                2017 року апеляційну скаргу Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відхилено. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2017 року залишено без змін.
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.   
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи. 
Підстави для виклику сторін відсутні.
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
У Х В А Л И В:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська про відшкодування моральної шкоди, завданої діями (бездіяльністю) посадових осіб виконавчої служби, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України  на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року призначити до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи в складі п`яти суддів.     
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                               С. П. Штелик
 
                                                                          А. А. Калараш 
 
                                                                          В. М. Сімоненко