П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/3398/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Матущак В.В.  
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   

11 березня 2020 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Сторчака В. Ю. , 
за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.  
позивача: ОСОБА_1 
представника відповідача: Уроди О.В.   

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року   у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області), в якому просив:
-визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Хмельницькій області щодо відмови в розрахунку пенсії з врахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців страхового періоду з 01.01.1988 по 31.12.1992;
-визнати правомірними довідки про заробітну плату від 29.12.2012 № д-323 та №1248 від 27.08.2013 за періоди роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992 на рудниках "Тедіно", "Плотина" ГЗК "Карелслюда" та на руднику "Риколатва ГЗК "Ковдорслюда";
- зобов`язати ГУ ПФУ у Хмельницькій області здійснити перерахунок розміру пенсії з моменту першочергового звернення з листопада 2017.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.12.2019 позов задоволено:
-визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Хмельницькій області щодо ОСОБА_1 відмови для розрахунку пенсії (60 календарних місяців страхового періоду з 01.01.1988 по 31.12.1992);
-зобов`язано ГУ ПФУ у Хмельницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум та довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 29.12.2012 № Д-323 та №1248 від 27.08.2013 за періоди роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992 на рудниках "Тедіно", "Плотина" ГЗК "Карелслюда" та на руднику "Риколатва ГЗК "Ковдорслюда", з найбільш вигідного періоду для перерахунку пенсії, з моменту першочергового звернення з листопада 2017.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.
В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що у зв`язку з відсутністю первинних підтверджуючих документів, підстави для врахування заробітної плати за періоди роботи з січня 1988 по січень 1990 згідно довідки № Д-323 від 29.12.2012, виданої Державною казенною установою Республіки Карелія "Національний архів Республіки Карелія" та за періоди роботи січня 1990 по грудень 1992 згідно довідки від 27.08.2013 №1248, виданої ТОВ "Ковдорслюда", для обчислення пенсії відсутні.
Крім того, відповідач просив звернути увагу, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що позовні вимоги заявлені поза межами строку визначеного ст. 122 КАС України.
12.02.2020 від позивача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, позивач заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на  виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2018 по справі № 670/34/18, позивачу з 17.11.2017 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
10.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до  ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою щодо врахування для обчислення пенсії заробітної плати за періоди роботи з 01.01.1988  по 31.12.1992.
Листом № Д-166-Е-02.26-09 від 25.07.2019 Управління повідомило позивача, що підстави для врахування заробітної плати за періоди роботи з січня 1988 по січень 1990 згідно довідки № Д-323 від 29.12.2012, виданої Державною казенною установою Республіки Карелія "Національний архів Республіки Карелія" та за періоди роботи січня 1990 по грудень 1992 згідно довідки від 27.08.2013 №1248, виданої ТОВ "Ковдорслюда", для обчислення пенсії відсутні у  зв`язку з відсутністю первинних підтверджуючих документів.
Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.   
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для врахування отриманої позивачем заробітної плати за час його роботи на рудниках "Тедіно" та "Плотина" ГЗК "Карелслюда" згідно довідок від 29.12.2012 №Д-323 та №1248 від 27.08.2013 для обчислення пенсії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.
Статтею 19 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
За визначенням наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія-щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 3 статті 44 вказаного Закону, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина 1 статті 44 Закону №1058-IV ). 
Частиною 3 статті 44 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" унормовано, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до цього Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).
У пункті 2.1 розділу ІІ Порядку визначено перелік документів, які додають до заяви про призначення для пенсії.
Так, підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25   листопада   2005   року    №   22-1 (далі - Порядок) передбачено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку до заяви про призначення пенсії за віком надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01   липня   2000   року (додатки 1, 3 до Положення).
За бажанням пенсіонера у період до 01   січня   2016   року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01   липня   2000   року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01   липня   2000   року (додаток 1).
Пунктом 2.10 вказаного Порядку визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Зазначені довідки видаються на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату. 
Як вбачається з наявних в матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_1 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 , страховий стаж ОСОБА_1 з 01.07.2000 складає менше ніж 60 календарних місяців.
Позивач, з метою реалізації свого права на вибір будь-яких 60 календарних місяців страхового стажу для обчислення пенсії, звернувся до відповідача з заявою про врахування при розрахунку пенсії заробітньої плати за періоди роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992 та надав  Архівну довідку від 29.12.2012 № Д-323 видану "Національним архівом Республіки Карелія", в якій підтверджено заробітну плату за період роботи на рудниках "Тедіно" та "Плотина" ГЗК "Карелслюда" та довідку від 27.08.2013 №1248, видану ТзОВ "Ковдорслюда" щодо заробітної плати на руднику "Риколатва" ГЗК "Ковдорслюда".
Варто зазначити, що вказані у вищезазначених довідках відомості про періоди роботи і посади на яких працював ОСОБА_1 , співпадають з даними трудової книжки останнього. 
ГУ ПФУ в Хмельницькій області направило до УПФРФ в Ковдорському районі Мурманської області лист від 30.10.2018 №558/03-04, в якому просило надати первинні документи на підставі яких видано довідки про заробітну плату № Д-323 від 29.12.2012, видану Державною казенною установою Республіки Карелія "Національний архів Республіки Карелія" за період роботи з січня 1988 по січень 1990 та № 1248 від 27.08.2013, виданої ТОВ "Ковдорслюда" за період роботи з січня 1990 по грудень 1992.
Листом від 14.02.2019 №281, УПФРФ в Ковдорському районі Мурманської області надано інформацію про те, що ТОВ "Ковдорслюда" визнано банкрутом і останнє з 16.12.2013 перебуває в конкурсному провадженні, а ВАТ "Ковдорслюда" визнано банкрутом згідно рішення Арбітражного суду Московської області від 16.03.2011 та призначено конкурсного керуючого. Документи зазначених підприємств на зберігання в муніципальний архів не передано. Запити управління Пенсійного фонду Російської Федерації, направлені на адресу конкурсного управляючого ВАТ "Ковдорслюда" та на адресу ТОВ "Ковдорслюда",  ігноруються.
Таким чином, неможливість отримання первинних документів стало підставою для відмови позивачу у включенні в розрахунок пенсії позивачу, розміру заробітної плати отриманої ним за періоди роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992. 
В той же час, колегія суддів погоджується з позицією суд першої інстанції, що та обставина, що на даний момент в зв`язку з ліквідацією ТзОВ "Ковдорслюда" неможливо провести звірку даної довідки № 1248 від 27.08.2013, не може бути перешкодою у реалізації позивачем свого Конституційного права на отримання пенсії.
Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №523/19088/16-а вказав, що позивач не може нести відповідальність за неналежне зберігання первинних документів   зокрема, що після скасування державної реєстрації останні не були передані до архівної установи.
Слід також зазначити, що за змістом довідки № 1248 від 27.08.2013, виданої ТОВ "Ковдорслюда", остання видана на підставі особових рахунків по нарахуванню заробітної плати за 1990-1992 (про що зазначено в довідці) та завірена в установленому законом порядку. 
При цьому, згідно листа УПФРФ в Ковдорському районі Мурманської області від 14.02.2019 №281, направлено у відповідь на запит ГУ ПФУ у Хмельницькій області, довідки ТзОВ "Ковдорслюда" видані з вимогами законодавства та відповідають первинним документам (особовим рахункам). 
Колегія суддів звертає увагу і на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що надані позивачем довідки про заробітну плату містять в собі недостовірну інформацію. 
У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 висловлено думку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоди роботи, вказані в довідках від 29.12.2012 №Д-323 та №1248 від 27.08.2013 були зараховані до його страхового стажу, що підтверджено рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2018  по справі № 670/34/18 та не заперечується відповідачем у даній справі.
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France" №  17862/91), у справі "Вєренцов проти України"№ 20372/11).
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , викладене в листі ГУ ПФУ Хмельницької області від 25.07.2019 №Д-166-Е-02.26-09, оскільки довідки від 29.12.2012 №Д-323 та №1248 від 27.08.2013 видані на підставі первинних документів, є дійсними та не скасованими, а трудова діяльність позивача в періоди зазначенні в даних довідках зарахована до його трудового стажу.
Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, колегія суддів вказує на таке.
Відповідно до положень ст.55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно зі ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.
Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Так, відповідно до ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права-це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).
При цьому, слово "повинна" необхідно тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від  06 березня 2019 року (справа №806/1902/16 та справа №805/1985/18-а), від 13 березня 2019 року (справа №826/13430/17) та  від 03 квітня 2019 року (справа №809/1568/17).
В той же час Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року (справа №201/9987/17(2-а/201/304/2017) зазначив, що застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.
Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.
Верховний Суд також виходив з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).
Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема,  від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17.
Як вбачається з матеріалів справи лист № Д-166-1-02.26-09, яким позивача повідомлено про відсутність підстав для врахування заробітної плати за періоди роботи з січня 1990 року по грудень 1992 року згідно довідки від 27.08.2013 №1248, виданої ТОВ "Ковдрслюда" для призначення пенсії, датований 25.07.2019, а отже  саме з цього дня необхідно обраховувати строк звернення останнім до суду.
Отже, зважаючи на те, що про відмову в призначенні пенсії позивачу повідомлено листом від 25.07.2019, а до суду він звернувся 25.10.2019, то останнім не пропущено строк звернення до суду, визначений ч.2 ст.122 КАС України.
Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а, оскільки  предметом спору у ній є пенсійні виплати, які на переконання позивача, виплачувалися в розмірі меншому, ніж визначений законом, тоді як в даній справі ОСОБА_1 оскаржує дії суб`єкта владних повноважень щодо відмови здійснити перерахунок пенсії з розміру заробітньої плати за інший період, ніж той, який застосовувався при її призначенні.
За з`ясованих обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у вказаній частині в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому  колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За встановлених обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  16 березня 2020 року.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Сторчак В. Ю.