Постанова
Іменем України
 
26 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/11322/17
провадження № 61-47475св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,               Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
третя особа - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
за касаційною скаргою адвоката Петришина Андрія Миколайовича як представника ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року у складі судді Бердія М. А. та постанову Рівненського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Хилевич С. В., Шимків С. С., Боймиструк С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила витребувати квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона 17 липня 2001 року набула у власність вказану квартиру.
 
У 2016 році їй стало відомо, що у її квартирі проживають раніше невідомі люди. На її вимогу звільнити квартиру відповідач пояснив, що він на підставі договору купівлі-продажу від 01 вересня 2016 року придбав її у ОСОБА_4 , за яким право власності на квартиру було зареєстровано на підставі підробленого рішення Рівненського міського суду від 13 квітня 2006 року.
 
Ураховуючи, що спірна квартира вибула з її власності поза її волею, позивач просила позов задовольнити. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рівненський міський суд Рівненської області рішенням від 11 червня 2018 року позов задовольнив.Витребував з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,9 кв. м.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що рішення суду, на підставі якого ОСОБА_4 набув право власності на спірну квартиру, є підробленим з використанням науково-технічних засобів. Ураховуючи, що спірне майно вибуло з власності позивача поза її волею, вимоги про витребування його з чужого незаконного володіння є такими, що ґрунтуються на вимогах закону і відповідають обставинам справи.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Рівненський апеляційний суд постановою від 30 жовтня 2018 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року залишив без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним і справедливим.  
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи 
 
У касаційній скарзі, поданій 22 листопада 2018 року до Верховного Суду,                    адвокат Петришин А. М. як представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року, і  передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, прийняті з порушенням норм процесуального права та помилковим застосуванням норм матеріального права. Суди неповністю з`ясували та прийняли до уваги обставини, що мають значення, що призвело до невідповідності їх висновків дійсним обставинам справи, відсутності логічного зв`язку між поданими доказами та тими обставинами на підтвердження яких вони були подані.
Відповідач придбав спірну квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01 вересня 2016 року.  
Відповідно Інформаційної довідки за № 59233082 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 59233082, у продавця за вищевказаним договором право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 квітня 2016 року, номер запису про право власності - 14376141, на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2006 року, справа № 2-4389/07.
Тобто, юридично продавець ОСОБА_4 мав повне законне право відчужити належну йому квартиру, а відповідно покупець ОСОБА_2 заволодів квартирою на відповідній законній правовій підставі. 
Наявність номеру запису про право власності - 14376141 на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 квітня 2016 року за ОСОБА_4  свідчить виключно про те, що позивач не надала суду належних доказів, відповідно і не довела того, що саме вона на момент розгляду справи в суді є законним її власником.
Висновок Рівненського апеляційного суду про факт підроблення рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 квітня 2006 року, справа N6 2-4389/07 не спростовує і не скасовує речового права власності на квартиру за ОСОБА_4 , оскільки право власності на нерухоме майно в особи виникає з моменту її державної реєстрації, про що свідчить нескасований запис про право власності за ОСОБА_4 . 
Суди дані обставини не дослідили та залишили їх поза увагою під час розгляду справи, хоча зобов`язані були оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, про що вказати в рішенні.
Висновок експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 04 травня 2017 року № 1.1-87/17 не може бути допустимим доказом у даній справі, оскільки, такий висновок складений за результатом проведення судово-технічної експертизи документу в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016180010006850 за частиною четвертою статті 190 КК України.
10 січня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив адвоката Теперик О. В. як представника ОСОБА_1 ,мотивований тим, що судові рішення є законними, ОСОБА_4 не мав жодного законного права відчужувати спірну квартиру, оскільки вона ним набута у протиправний спосіб, тобто не у порядку встановленому законом для переходу права власності.
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Рівненського міського суду Рівненської області.
 
14 грудня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
16 квітня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівник секретаріату Касаційного цивільного суду Капустинським В.               № 1123/0/226-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
 
16 квітня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю., судді, які входять до складу колегії: Бурлаков С. Ю., Коротенко Є. В.
 
Фактичні обставини справи встановлені судами 
17 січня 2001 року ОСОБА_1 (після одруження - ОСОБА_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 2335, набула у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34, 9 кв. м.
21 лютого 2003 року між ОСОБА_1 та громадянином США ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, після чого вона почала проживати за місцем проживання чоловіка.
На підставі договору купівлі-продажу від 01 вересня 2016 року ОСОБА_4 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу і зареєстровано в реєстрі за № 2007.
Право власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 зареєстровано 26 квітня                 2016 року державним реєстратором на підставі рішення Рівненського міського суду від 13 квітня 2006 року, ухваленого  у справі № 2-4389/07  за позовом    ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яким визнано дійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що укладений між сторонами у справі 03 лютого 2003 року.
У нижньому кутку кожного аркуша тексту вказаного рішення міститься штрих-код з цифровою комбінацією 1717*2011764*1*1.
Листом Рівненського міського суду від 31 травня 2017 року № 5/121/2017 підтверджено, що штрих-код за номером 1717*2011764*1* 1 не є кодом Рівненського міського суду.
Згідно з листом Державного підприємства «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України від 08 червня 2017 року за № 2468/17 за даними центральної бази даних автоматизованої системи документообігу суду цифрова комбінація 1717*2011764*1*1 не відповідає жодному з документів у судових справах Рівненського міського суду. Зазначена цифрова комбінація належить справі Рівненського районного суду Рівненської області                                  № 570/4682/14-ц.
Слідчим відділенням Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено 29 вересня 2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12016180010006850 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України. 
 
Під час досудового слідства експертом Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 04 травня 2017 року №1.1-87/17 проведено експертизу, згідно з висновком якої лицева та зворотна сторони рішення судді Рівненського міського суду від 13 квітня 2006 року № 2-4389/07 виконані за допомогою електрофотографічого способу друку. Зображення відтиску гербової печатки Рівненського міського суду на зворотній стороні рішення судді Рівненського міського суду від 13 квітня 2006 року № 2-4389/07 сформоване за допомогою копіювально-розмножувальної техніки з програмним забезпеченням з використанням принтера зі струменевим способом відтворення.
У справі Рівненського міського суду № 2-4389/07 було ухвалено рішення, предметом спору якої були позовні вимоги, що стосувалися дій приватного нотаріуса, а не вимоги про визнання права власності на нерухоме майно.
Згідно з копією ухвали Рівненського міського суду від 21 жовтня 2016 року у справі № 569/13328/16-к, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 слідчим Рівненського ВП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016180010006850 за ч. 4 ст. 190 КК України та накладено арешт на вказану квартиру.
Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 30 травня              2017 року, ОСОБА_1 у період з 06 червня 2012 року по 31 грудня 2016 року державний кордон України не перетинала.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального 
права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах  касаційної   скарги,  дійшов  висновку,  що  касаційна  скарга  не  підлягає 
задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
 
Відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.
 
Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
 
Власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 388 ЦК України.
 
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. 
 
Суди встановили, що ОСОБА_4 неправомірно (на підставі підробленого документа - судового рішення, яким визнано за ним право власності на спірну квартиру) набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 , після чого відчужив її ОСОБА_2 . 
 
Ураховуючи фактичні обставини справи, встановлені судами з дотриманням норм процесуального права, та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог є законним і обґрунтованим.
 
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що позивач не мала права звертатися до відповідача з вимогами щодо спірного нерухомого майна, а право власності   ОСОБА_1 на спірну квартиру було скасовано до набуття ОСОБА_2 права власності на неї, оскільки незаконне позбавлення власника права володіння нерухомим майном, у тому числі, шляхом безпідставного виключення відповідного запису про державну реєстрацію права власності із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з подальшим його відчуженням, передбачає наявність у такого власника права на захист порушених прав шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України. 
 
До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 755/11237/18.
 
Інші аргументи касаційної скарги не свідчать про незаконність оскаржуваних судових рішень, зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи та необхідності переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає  касаційну  скаргу  без  задоволення,  а  рішення  без змін, якщо відсутні 
підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної 
скарги  без  задоволення,  а  оскаржуваних  рішень  судів  першої  та  апеляційної 
інстанцій без змін. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу адвоката Петришина Андрія Миколайовича як представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області  від 11 червня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                А. Ю. Зайцев
                                                                                                            
                                                                                                            С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко