У х в а л а        
09 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/35739/19
провадження № 61-6308ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М., 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасової-Патрай Ксенії Андріївни - на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду                    від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат,
 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що рішенням Окружного адміністративного суд м. Києва від 13 квітня 2018 року визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо невключення даних про рахунок ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів у розмірі 90 265 грн 58 коп. за вкладом у цьому банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язано уповноважену особу Фонду подати до Фонду інформацію про її рахунок, а також зобов`язано Фонд внести зміни та доповнення до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо суми гарантованої виплати у розмірі 19 733 грн 50 коп. Просила стягнути із відповідача пеню у розмірі 38 779 грн 92 коп., 3 % річних у розмірі 7 861 грн 48 коп. та інфляційні втрати у розмірі 39 313 грн 64 коп. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Ухвала суду мотивована тим, що даний спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. 
03 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасова-Патрай К. А. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня                    2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, в якій просить скасувати судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та 
у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же нормі ЦПК України. 
За змістом пункту першого частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Ціна позову у справі становить 85 955 грн 04коп., що станом на 01 січня                         2020 року не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(2 102 грн х 100 = 210 200 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
У касаційній скарзі не обґрунтовується наявність умов застосування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 
1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
У Х В А Л И В:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасової-Патрай Ксенії Андріївни - на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                      С. П. Штелик 
 
                                                                                                               А. А. Калараш
 
                                                                                                               В. М. Сімоненко