УХВАЛА

28 квітня 2020 року 
м. Київ

Справа №  922/1451/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Львова Б. Ю. (головуючий), Булгакової І. В. і Селіваненка В. П.,
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Елара» (далі - Товариство)
на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019   
зі справи № 922/1451/18
за позовом Національного банку України
до товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні  відповідача - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2020 (згідно з відміткою «Укрпошта Експрес») Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 про повернення апеляційної скарги Товариству, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу на подальший розгляд до Східного апеляційного господарського суду. Крім цього, Товариство заявило клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. 

За результатами розгляду матеріалів зазначеної скарги касаційний суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

За приписами статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Отже, останнім днем для подання касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції від 04.12.2019 було 24.12.2019 (середа).

Скаржник подав касаційну скаргу поза межами строку, встановленого законодавством, зазначивши, що строки на касаційне оскарження він не порушив. Водночас у прохальній частині поданої скарги просить поновити строк на касаційне оскарження, однак причин його пропуску не зазначає.

За приписами частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу другого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, які саме норми порушено чи застосовано неправильно і в чому саме полягає це порушення або неправильне застосування.

Тобто в касаційній скарзі має бути чітко викладено зміст порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказано на конкретні їх пункти та статті.

Водночас передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав) у касаційній скарзі скаржник не зазначив.

Крім того, відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинні бути зазначені судові рішення, що оскаржуються, та вимоги особи, яка подає скаргу.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, Товариство в її описовій та прохальній частинах посилається та просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 про повернення апеляційної скарги Товариству. Водночас від зазначеної дати в матеріалах справи є лише ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.12.2018 у справі № 922/1451/18.

Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника, суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнити, яке саме судове рішення він оскаржує.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду встановлено в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна скарга подається до суду).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі  2 102 грн.

Отже, скаржник, звернувшись з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019, мав сплатити судовий збір у сумі 2 102 грн., але не зробив цього.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суд постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлена з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до частини першої статті 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

До касаційної скарги не додано доказів надсилання її копії Національному банку України, товариству з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк».

Неповідомлення сторони у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цієї сторони, принципи рівності та змагальності сторін, закріплені у статті 2 ГПК України.

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:
1. Подати до суду заяву (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження з належним обґрунтуванням наявності обставин та поважності причин пропуску строку; до заяви (клопотання) також мають бути додані докази того, що заявник не мав можливості здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк;
2. Надати суду оригінал документа, що підтверджує надсилання Національному банку України, товариству з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» копії цієї скарги і доданих до неї документів, а саме опис вкладення;
3. Подати до суду заяву з уточненням, яке саме судове рішення оскаржується Товариством;
4. Подати до суду заяву із зазначенням обґрунтування того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);
5. Надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі 2 102 грн. на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:        
- отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; 
- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- код банку отримувача (МФО): 899998;
- рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Керуючись статтями 174, 234, 288, 290-292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Елара» на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 зі справи № 922/1451/18 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю «Елара» строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Документи про усунення недоліків надсилати на адресу: 01016, м. Київ,                           вул. О. Копиленка, 6. 

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Елара», що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скаржнику буде повернуто  скаргу або відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                          Б. Львов

Суддя                                                                                                           І. Булгакова

Cуддя                                                                                                            В. Селіваненко