ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року 
Київ
справа №826/4797/16
адміністративне провадження №К/9901/1771/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:             судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Кашпур О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/4797/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селена-Плюс» до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у             м. Києві, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є., треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про скасування постанов,

за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2016 року (прийняту головуючим суддею Кузьменком В.А.), на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року (прийняту складі колегії суддів: головуючого судді - Парінова А.Б., суддів: Грибан І.О., Губської О.А.)

УСТАНОВИВ:
І. Рух справи 
1.          У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Селена-Плюс» (далі - позивач, ТОВ «Селена-Плюс») звернулось до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у               м. Києві, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. (далі -державний виконавець), треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, в якому просило:
-          скасувати постанову державного виконавця від 26 лютого 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50298796;
-          скасувати постанову Шевченкіського районного управління юстиції від 04 березня 2015 року у ВП №45127841 про арешт коштів ТОВ «Селена-Плюс»;-
-          повернути позивачу сплачений судовий збір.
1.1          На думку позивача, вказані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
2.          15 липня 2013 року Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Києві винесено постанову № 285/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 1 032 300 грн на ТОВ «Селена-Плюс» на підставі абз. 6 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».
3.          У вказаному документі зазначено, що постанова набирає законної сили 29 липня 2013 року, а строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить два роки з дня її винесення.
4.          Дану постанову ТОВ «Селена-Плюс» оскаржено до суду.
5.          Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року у справі № 826/12036/13-а у задоволенні позову відмовлено.
5.1.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову - про часткове задоволення позову, постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 15 липня 2013 року № 285/13 та № 285/13/1 скасовано.
5.2.          17 вересня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014, залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року.
6.          20 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за заявою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 17 жовтня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження             (ВП № 45127841) з виконання постанови ІДАБК в м. Києві № 285/13 від 15 липня 2013 року про стягнення з ТОВ «Селена-Плюс» на користь держави штрафу у розмірі 1032300,00 грн. та надано семиденний строк для добровільного виконання рішення.
7.          Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 04 березня 2015 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ТОВ «Селена-Плюс» у межах суми 1032300,00 грн.
8.          Згідно з відомостями ЄДРПОУ Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві припинено 03 квітня 2015 року, запис №10701110009043824.
9.          09 червня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження».
10.          06 липня 2015 року ДАБІ України звернулась виконавчої служби із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання. Крім цього, просила замінити сторону у виконавчому провадженні, а саме: стягувача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на правонаступника - Державну архітектурно-будівельну інспекції України.
11.          26 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження (ВП 50298796) з виконання постанови №285/13 від 15 липня 2013 року.
12.          Вважаючи вказану постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2016 року, а також постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у             м. Києві від 04 березня 2015 року про накладення арешту на кошти боржника протиправними, позивач звернувся до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13.          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня  2016 року позовні вимоги задоволено частково.
13.1.          Визнано протиправною та скасовано постанову Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є. про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2016 року      ВП №50298796.
13.2          В іншій частині адміністративного позову - відмовлено.
13.3.           Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту з коштів ТОВ "Селена-Плюс", накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрійко Є.Л. про арешт коштів боржника від 04 березня 2015 року ВП №4512784.
13.4.          Присуджено з Державного бюджету України на користь ТОВ "Селена-Плюс" понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.
13.5.          Визнаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову державного виконавця про відкриття провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконавче провадження відкрито за виконавчим документом, строк для пред`явлення якого був пропущений, також провадження відкрито не за заявою стягувача - Інспекцією ДАБК, а за заявою ДАБІ України. Окрім того, виконавчий документ було пред`явлено до органу державної виконавчої служби не за місцем виконання рішення.
14.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині.
14.1.          Суд апеляційної інстанції погодився із висновку суду першої інстанції щодо протиправності оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження, але тому, що виконавчий документ пред`явлено до виконання не стягувачем - ІДАБК у             м. Києві, а за заявою ДАБІ України. Суд апеляційної інстанції вказав на відсутність доказів, які б підтверджували заміну стягувача у ВП №50298796.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
15.          Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог, ДАБІ України звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 50298796 від 26 лютого 2016 року, прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
16.          У касаційній скарзі відповідач вказує на те, що в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від                   15 липня 2013 року №285/13 стягувачем зазначено Державу, що позбавляє можливість замінити стягувача. А тому, на думку представника відповідача, суди помилково посилаються на пред`явлення виконавчого документу не уповноваженою стороною як на обставину, що виключає здійснення виконавчого провадження.
17.          Представником відповідача наголошено, що фактичне нестягнення штрафу, накладеного за постановою державного органу, прямо перешкоджає своєчасному наповненню Державного бюджету України та завдає збитків Державі в сумі 1032300 грн (один мільйон тридцять дві тисячі триста гривень), а також сприяє ухиленню ТОВ «Селена-Плюс» від сплати штрафу відповідно до постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 15 липня 2013 року №285/13.47
18.          Також відповідач послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №826/1346/17.
19.          Заперечень на касаційну скаргу ДАБІ України подано не було.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
20.          Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21.          Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб`єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначає Закон України від 14 жовтня 1994 року N 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон N 208/94-ВР).
22.          Згідно з частиною другою статті 4 Закону N 208/94-ВР постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.
23.          На момент виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначав Закон України від 21 квітня 1999 року N606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон N606-XIV).
24.          Частиною першою статті 6 Закону N606-XIV визначено, що державний  виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
25.          Статтею 8 Закону N606-XIV визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. 
Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. 
За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів. 
У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. 
У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім`я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження. 
26. Відповідно до частини першої статті 19 Закону N606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 
1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 
2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 
3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання  дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 
4) в інших передбачених законом випадках.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
27.          08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).
28.          Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 460-IX, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
29.          Частиною першою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
30.          Враховуючи вимоги ДАБІ України, викладені в касаційній скарзі, перегляд оскаржуваних судових рішень буде здійснюватися Верховним Судом в межах задоволеної позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 26 лютого 2016 року про відкриття виконавчого провадження №50298796.
31.          Суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, дійшли висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови, оскільки заяву про примусове виконання рішення було подано до виконання не стягувачем.
32.          Верховний Суд погоджується із даним висновком з огляду на наступне.
33.          Відповідно до відомостей ЄДРПОУ Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві припинено 03 квітня 2015 року.
34.          Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішення про стягнення коштів в дохід держави у спірних правовідносинах, на підставі якого відкрито спірне виконавче провадження, прийнято Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, а заяву про прийняття виконавчого документа до виконання подано у липні 2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.
35.          Також у вказаній заяві, керуючись частиною п`ятою статті 8 Закону N606-XIV, заявлено вимогу щодо здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні: Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.
36.          Відповідно до Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09 грудня 2010 року №1085/2010 утворено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (ДАБІ), на яку покладено функції з реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю.
37.          Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №439/2011 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, згідно з пунктом 1,6 якого вбачається, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.
38.          ДАБІ України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні територіальні органи.
39.          Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №549 утворено територіальні органи ДАБІ України як юридичні особи публічного права, в тому числі і Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві.
40.          В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року №150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції в тому числі і Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, та погоджено пропозицію ДАБІ України щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів.
41.          Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року №294 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, згідно з пп.7,пп.7 п.11 ДАБІ здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, які, в свою чергу, є структурними підрозділами ДАБІ.
42.          Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №671 «Деякі питання діяльності архітектурно-будівельного контролю» затверджено примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю. Пунктом 2 цієї постанови визначено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків ДАБІ щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». До завершення здійснення заходів утворення органів державного архітектурно-будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських, селищних, міський  радах або визначення  структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних. міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», такі повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.
43.          Отже, із системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства. В той час, як первісний стягувач за виконавчим провадженням - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, що припинив свою діяльність у зв`язку із ліквідацією, був територіальним органом Державна архітектурно-будівельна інспекція України.
44.          Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 826/1346/17.
45.          На вказану постанову Верховного Суду посилається і ДАБІ України у касаційній скарзі, однак колегія суддів Верховного Суду наголошує, що при зверненні із заявою про відкриття виконавчого провадження ДАБІ України не враховано вимоги статті 8 Закону N606-XIV щодо необхідності звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником.
46.          Отже, у разі вибуття сторони виконавчого провадження її заміна на правонаступника відбувається на підставі відповідного судового рішення.
47.          Враховуючи відсутність судового рішення про заміну стягувача у ВП№50298796, заяву про примусове виконання рішення було подано не стягувачем, що є перешкодою для відкриття виконавчого провадження за такою заявою.
48.          Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про визнання протиправною та скасування постанови від 26 лютого 2016 року державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №50298796.
49.          Доводи та аргументи, зазначені в касаційній скарзі зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і свідчать про незгоду ДАБІ України із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
50.          Водночас, за приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
51.          Суди попередніх інстанцій надали повну юридичну оцінку встановленим обставинам справи і правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
52.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
53.          За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ
54.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.
2.          Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

____________
____________
____________
О.В. Калашнікова
М.В. Білак
О.В. Кашпур 
Судді Верховного Суду