П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/2260/19	
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
при секретарі Ішханяні Р.А., 
за участю представника позивача Єпур Т.В., представника відповідача Макаренко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 04.12.2019р.) по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, - 
В С Т А Н О В И В:
17.04.2019 року Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (правонаступник - ГУ ПФУ в Одеській області) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ПАТ «Одеська ТЕЦ» (правонаступник - АТ «Одеська ТЕЦ»), в якому, з урахуванням уточнень, просило суд стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 175   745,99 грн. за період з 01.04.2017 року по 25.06.2017 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з несплатою відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року адміністративний позов ГУ ПФУ в Одеській області - задоволено частково. Стягнуто з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ГУ ПФУ в Одеській області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 167245,98 грн. за період з 01.04.2017 року по 25.06.2017 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, т.в.о. генерального директора АТ «Одеська ТЕЦ» 24.12.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
ПАТ «Одеська ТЕЦ» створене шляхом корпоратизації ДП «Одеська ТЕЦ» на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України від 16.07.2001р. №326.
Відповідач - АТ «Одеська ТЕЦ» (код ЄДРПОУ 05471158, місцезнаходження юридично особи: 65003, Одеська обл., м.Одеса, вулиця  Церковна, будинок 29) станом на дату подання до суду даного адміністративного позову перебувало на обліку як платник податків у Суворовському об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі (правонаступник - ГУ ПФУ в Одеській області).
Ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001 року (справа №17-2-18/01-5010) порушено провадження у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ».
Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 року (по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010) ПАТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном; призначено ліквідатором ПАТ «Одеська ТЕЦ» арбітражного керуючого Лахненка Є.М.; заборонено ліквідатору та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження активів боржника до затвердженого переліку ліквідаційної маси органом уповноваженого управляти державним майном; господарську діяльність ПАТ «Одеська ТЕЦ» завершено закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо. 
Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.03.2017 року затверджено реєстр кредиторських вимог до ПАТ «Одеська ТЕЦ» в ліквідаційній процедурі.
07.11.2014 року Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1089-р були внесені зміни до Розпорядження КМУ від 18.02.2013р. №96 «Про приватизацію об`єктів паливно-енергетичного комплексу», яким було включено ПАТ «Одеська ТЕЦ» до переліку об`єктів паливно-енергетичного комплексу та групи Г, які підлягають приватизації.
З огляду на те, що боржник ПАТ «Одеська ТЕЦ» (код ЄДРПОУ 05471158) є господарським товариством, в статутному капіталі якого більше ніж 50 відсотків акцій яких належать Державі, а також те, що ПАТ «Одеська ТЕЦ» належить до переліку підприємств, що підлягають приватизації, ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 року, зокрема, закрито провадження по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» (Код ЄДРПОУ 05471158), скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, припинено процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого Афоніна Д.О. 
Відповідач дійсно має заборгованість перед органом Пенсійного фонду по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №2 в сумі 175745,99 грн. за період з 01.04.2017 року по 25.06.2017 року.
Так, в АТ «Одеська ТЕЦ» за Списком №2 працювали: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 ; 4) ОСОБА_4 ; 5) ОСОБА_5 ; 6) ОСОБА_6 ; 7) ОСОБА_7 ; 8) ОСОБА_8 ; 9) ОСОБА_9 ; 10) ОСОБА_10 ; 11) ОСОБА_11 ; 12) ОСОБА_12 ; 13) ОСОБА_13 ; 14) ОСОБА_14 ; 15) ОСОБА_15 ; 16) ОСОБА_16 ; 17) ОСОБА_17 ; 18) ОСОБА_18 ; 19) ОСОБА_19 ; 20) ОСОБА_20 ; 21) ОСОБА_21 .
На підставі заяв про призначення пенсії, довідок про підтвердження наявного трудового стажу, вказаним вище особам відповідними розпорядженнями була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Відповідно до розрахунків позивача щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій АТ «Одеська ТЕЦ» має заборгованість перед ГУ ПФУ в Одеській області по фактичним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій по вищевказаним пенсіонерам, які працювали на зазначеному підприємстві, за списком №2 в сумі 167245,98 грн. за період з 01.04.2017 по 25.06.2017 рік.
Пенсія, призначена на пільгових умовах зазначеним пенсіонерам за період 01.04.2017 по 25.06.2017 рік виплачена у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю щодо не виплати заборгованості відповідачем, позивач звернув до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірних дій (бездіяльності) відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно з приписами п.п.1,2 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, у тому числі, суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади.
Як передбачено абз.4 п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», для платників збору, визначених п.п.1 і 2 ч.1 ст.1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені пп.4 п.291.4 ст.291 ПК України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст.1 цього Закону: 100% від об`єкта оподаткування, визначеного абз.4 п.1 ст.2 цього Закону.
Пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В свою чергу, статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону.
З зазначеного вище вбачається, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: 
а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; 
б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст.12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Тобто, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів «б» - «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №1 та списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. 
При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004 року, не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.
Аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримується і Верховний Суд України, зокрема, в постанові від 25.09.2012 року по справі №21-251а/12.
Разом з тим, порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах регулюється «Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» (затв. Постановою Правління ПФУ №21-1 від 19.12.2003р. та зареєстр. в МЮ України від 16.01.2004р. за №64/8683).
Відповідно до п.6.1 даної Інструкції №21-1, для платників, зазначених у пп.2.1.1 п.2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до 4-ї групи платників єдиного податку, що визначені у пп.4 п.291.4 ст.291 глави 1 розділу XIV ПК України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03.10.2017р. №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:
- особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;
- особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, як передбачено приписами п.6.2 вищезазначеної Інструкції, якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених ст.13,14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В свою чергу, п.6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Відповідно до п.6.7 вказаної вище Інструкції від 19.12.2003 року, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
А згідно п.6.8 Інструкції, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у п.6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона «Крим»). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства. У разі ліквідації підприємства без правонаступників або визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розрахунки для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням такого підприємства та безпосередньо підприємству не направляються. Підприємствам та організаціям, які мають місцезнаходження на території вільної економічної зони «Крим», розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, визначені в п.6.4 цієї глави, не надсилаються.
Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного Фонду України.
Таким чином, з аналізу зазначених вище норм діючого у цій сфері законодавства вбачається, що відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 та за списком №2, відповідно до п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачена діючим законодавством.
Отже, оскільки як встановлено з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, пенсіонери ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 мають необхідний стаж роботи, визначений Законом України «Про пенсійне забезпечення», то відповідно, АТ «Одеська ТЕЦ» зобов`язане, згідно з п.6.7 Інструкції, в термін до 25 числа щомісячно забезпечувати відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, судом 1-ї інстанції вірно встановлено та відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 8500,02 грн. по пенсіонеру ОСОБА_22 за період з 01.04.2017 року по 25.06.2017 року.
Так, як встановлено судами обох інстанцій,  12.03.2015 року ОСОБА_22 за захистом своїх прав звернулась з позовом до суду.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року по справі №522/5062/15-а адміністративний позов ОСОБА_22 - задоволено повністю. Скасовано рішення управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси №32 від 12.02.2015 року про відмову у призначенні та виплати пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язав відповідача виплатити ОСОБА_22 за віком на пільгових умовах з 02.05.2014 року.
Далі, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 року по справі №522/5062/15-а була змінена зазначена вище постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року в частині зазначення дати призначення виплати пенсії ОСОБА_22 , а саме дата «з 02.05.2014 року» замінено на «з 27.01.2015 року». 
Разом з тим, ухвалою ВАС України від 26.10.2017 року по справі №522/5062/15-а, було скасовано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 року та справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
Таким чином, за наслідками повторного розгляду позову ОСОБА_22 . Приморським районним судом м. Одеси 02.02.2018 року ухвалено рішення по справі №522/5062/15-а, яке, в свою чергу, залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року, т.б. набрало законної сили, яким відмовлено у задоволенні її позовних вимог та зазначено про відсутність у ОСОБА_22 права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Отже, оскільки у ОСОБА_22 відсутнє право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у відповідача відсутній обов`язок по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів «б» - «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №2, що, в свою чергу, вірно було встановлено і судом 1-ї інстанції. 
Тобто, АТ «Одеська ТЕЦ» має заборгованість перед ГУ ПФУ в Одеській області по фактичним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій по вищевказаним пенсіонерам, які працювали на зазначеному підприємстві, за списком №2, без врахування витрат на доставку та виплату пенсії по ОСОБА_22 в сумі 167245,98 грн. за період з 01.04.2017р. по 25.06.2017р.
Що стосується посилань відповідача на те, що в період виникнення заявленої до стягнення заборгованості за період з 01.04.2017р. по 25.06.2017р., ТЕЦ знаходилася у стані ліквідаційної процедури, а отже, у ГУ ПФУ в Одеській області були відсутні підстави для стягнення спірних сум, то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, з цього приводу зазначає наступне.
Так, згідно п.4-2 Перехідних положень Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 % акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до завершення приватизації.
А відповідно до п.4-3 цих Перехідних положень вказаного Закону, провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50% акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.
Так, після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не зараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Разом з тим, зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.
При цьому, згідно положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», поточні кредитори це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.
Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Одеській області звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яка виникла за період з 01.04.2017 року по 25.06.2017 року.
Отже, дана заборгованість, виходячи з аналізу норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відноситься до поточної заборгованості, а позивач перед відповідачем фактично виступає поточним кредитором.
Таким чином, оскільки відповідачем, що не заперечується сторонами, спірна заборгованість по фактичним витратам на виплату та доставку пенсій на пільгових умовах не сплачувалась та не сплачена, судова колегія, приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, про наявність підстав для стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ГУ ПФУ в Одеській області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 167245,98 грн. за період з 01.04.2017р. по 25.06.2017р.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 16.03.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                            І.П. Косцова  
          
                                                                                  В.О. Скрипченко