ПОСТАНОВА
Іменем України
28 травня 2020 року 
Київ
справа №520/7612/19
адміністративне провадження №К/9901/34792/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Генеральної прокуратури України про визнання дій незаконними, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 (суддя Єгупенко В. В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019 (колегія  суддів у складі: Бенедик А. П., Гуцала М. І., Донець Л. О.),
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просила: визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України щодо відмови у наданні відомостей та копії документу за адвокатським запитом від 12.07.2019; зобов`язати Генеральну прокуратуру України виконати адвокатський запит від 12.07.2019, а саме надати наступні відомості: чи вносились до ЄРДР відомості щодо вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №  12017000000001373 від 05.10.2017 або в іншому кримінальному провадженні, яке було об`єднане в одне провадження із зазначеним? Якщо вносились, надати відповідний витяг з ЄРДР (у разі внесення в рамках кримінального провадження) чи постанову (в разі об`єднання в одне кримінальне провадження).
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 21.10.2019, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019, закрито провадження у справі. Роз`яснено позивачеві право на звернення за захистом у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вказаний спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник не з приводу реалізації відповідачем управлінських функції як суб`єкта владних повноважень, а з правовідносин, які  склались при виконанні повноважень під час здійснення діяльності в рамках Кримінального процесуального кодексу України.
Суди першої та апеляційної інстанції, при вирішенні даного позову застосовували правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права, а зміст оскаржуваних судових рішень не відповідає обставинам справи. Доводи касаційної скарги аналогічні викладеним у апеляційній скарзі. 
Позиція інших учасників справи
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 15.01.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 27.05.2020 зазначену адміністративну справу призначив до розгляду в порядку письмового провадження. 
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон  № 460-XI), яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) унесені зміни.
Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого. 
Відповідно до матеріалів справи, оскаржуваною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019, закрито провадження у справі з тих підстав, що цей спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Такі висновки судів ґрунтуються на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.
Так, у вказаній справі, що розглядалась Великою Палатою Верховного Суду, як і в розглядуваному випадку, позивач вважає протиправними дії суб`єктів владних повноважень, які виявилися у ненаданні йому відповіді на адвокатський запит.
Зміст адвокатського запиту ОСОБА_1 в цій справі спрямований до Генеральної Прокуратури України з приводу відомостей в рамках кримінального провадження №  12017000000001373, викладених в ухвалах суду від 03.09.2018 по справах №  757/42989/18 та № 757/42961/18.
У згаданому рішенні Великої Палати Верховного Суду остання, серед іншого, зазначила таке.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких була перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. 
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 зазначеного Закону).
Таким чином, суб`єкти владних повноважень та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (частина перша статті 24 зазначеного Закону).
За приписами статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. 
Виходячи з наведених правових норм, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити у справі, що розглядалась, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
В контексті таких висновків Великої Палати Верховного Суду необхідно вказати, що спірні правовідносини, які склалися між ОСОБА_1 та Генеральною прокуратурою України щодо зобов`язання надати відповідь на адвокатський запит позивача, не є публічно-правовими у розумінні КАС України, про що обґрунтовано вказано судами попередніх інстанцій.
Такого ж самого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.09.2019 у справі № 821/429/17, від 06.02.2020 у справі № 640/16398/19 за аналогічних фактичних обставин і підстав для відступлення від нього, як і від висновків, зроблених Великою Палатою Верховного Суду у справі № 686/23317/13-а, немає.
Відтак, аналізуючи встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для закриття провадження у справі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 460-IX, статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук ,
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду