КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                   
Справа № 753/19884/17                                                                 Головуючий у 1-й інст. - Колесник О.М.
Апеляційне провадження 22-ц/824/8051/2020                                                        Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
         11 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, в якій міститься заперечення на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року, ухвалені у складі судді Колесника О.М.  у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання по поверненню вкладу,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
           ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Альянс Україна», в якому просить стягнути з відповідача на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню за прострочення виконання зобов`язання з повернення вкладу відповідно до договору №0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 15.12.2008 року за період з 04.03.2017 року по 30.05.2017 року у розмірі 132 194,60 грн.
          Посилається на те, що 15.12.2008 року між Львівським відділенням Кредитної спілки «Альянс Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір      № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. За умовами цього договору сума внеску склала 66 170,00 грн. зі строком повернення 15.01.2010року. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і його спадкоємцем є позивач ОСОБА_1 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2011 року стягнуто з відповідача на користь позивача внесок за депозитним рахунком у розмірі 58 570,00 грн. та нараховані, але не сплачені проценти в розмірі 5 100,00 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2015 року на користь позивача стягнуто проценти за користування вкладом за період з 01 січня 2013 року до 30 червня 2015 року в розмірі 64482,08 грн. Внесок члена кредитної спілки був повернутий позивачу в повному обсязі лише 31.05.2017 року, тому підлягає стягненню відповідна пеня.
          Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 132 194, 60 грн. в рахунок погашення пені за прострочення виконання зобов`язання по поверненню вкладу згідно договору №0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 15.12.2008 року за період з 04.03.2017 року по 30.05.2017 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.
          Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду.
          Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
          Не погоджуючись з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
          Посилається на те, що суд помилково застосував ч.2 ст.1230 ЦК України, яка не підлягає застосуванню до вказаних правовідносин. Внаслідок спадкового правонаступництва у зобов`язанні за Договором №0184-08д ЛВ 23с від 15.12.2008 року замінений кредитор, а до нового кредитора, яким є позивач перейшли всі права та обов`язки згідно вказаного договору (право на стягнення пені на підставі ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за прострочення надання відповідачем фінансової послуги, що була надана відповідачем позивачу в повному обсязі лише 31 травня 2017 року не належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та відповідно не входило до складу спадщини, так як відповідач за життя спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 умови договору не порушував та своєчасно сплачував відсотки, а виникло значно пізніше у правонаступника ОСОБА_2 як кредитора у зобов`язанні за договором внаслідок спадкового правонаступництва, так як зобов`язання за договором не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
          Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечила проти ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року. Посилається на те, що у заяві Кредитної спілки «Альянс Україна» про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року викладені ті ж самі безпідставні заперечення відповідача проти задоволення позову, що і у відзиві на позовну заяву, яким вже надав оцінку суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення. Відсутні будь - які підстави передбачені ч.1 ст.288 ЦПК України для скасування заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.05.2018 року, проте постановляючи ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року суд порушив вказані норми права. Крім того, на підставі ч.2 ст.286 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження, проте відповідачем заява подана до суду 05 липня 2018 року та розглянута 29 листопада 2019 року.
          Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що ОСОБА_1 не є вкладником, а спадкоємцем вкладника ОСОБА_2 . Відповідно до ч.2 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві. Вкладник за договором та спадкодавець ОСОБА_2 за життя та до закінчення терміну дії договору про банківський вклад до суду не звертався та таке рішення судом ухвалено не було, тому вимога про стягнення неустойки у вигляді пені в розмірі 3% за кожний день прострочення виконання зобов`язання згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» безпідставна та задоволенню не підлягає. В додатках до позову ОСОБА_1 надала копію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2011 року у справі №2-3853/11, відповідно до якого з позовом до суду про стягнення депозитного вкладу згідно Договору №0184-08д ЛВ 23с зверталась спадкоємець ОСОБА_2 - ОСОБА_1 . Тому успадкування права на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків за договором від спадкодавця ОСОБА_2 до спадкоємця ОСОБА_1 не перейшло. У зв`язку з чим, в даному випадку норми ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовується.  
 
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спадкування права на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, можливе лише за умови, що сплата неустойки (штрафу, пені) була присуджена судом спадкодавцеві за життя. Оскільки за життя і до закінчення терміну дії договору про залучення внеску (вкладу) ОСОБА_2 (вкладник за договором та спадкодавець) не звертався до суду з позовом про присудження неустойки і таке рішення судом не ухвалювалось, то позов ОСОБА_1 як спадкоємця вкладника про стягнення пені в розмірі 3% за кожен день прострочення виконання зобов`язання відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.  
 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 15.12.2008 між КС «Альянс Україна» та членом КС «Альянс Україна» ОСОБА_2  було укладено договір № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с. 8).
Згідно пункту 1.1. вказаного договору закінченням строку, на який було залучено внесок члена кредитної спілки є 15.01.2010 року. Розмір внеску на депозитному рахунку, що підлягав поверненню 15.01.2010 року становив 66170,00 грн. (п. 1.2. даного договору).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13.08.2009 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою за № 5-1627,  ОСОБА_1  є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться у Львівському відділенні КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку НОМЕР_1. (а.с. 9).
 Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2011 року встановлено право  ОСОБА_1 на спадкування вкладу та процентів за вкладом. Стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 внесок за депозитним рахунком у розмірі 58 570,00 грн. та нараховані, але несплачені проценти в розмірі 5 100,00 грн. за договором від 15.12.2008року НОМЕР_1. Вказанимсудовим рішенням встановлено, що  ОСОБА_1  не є вкладником, а є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться на депозитному рахунку спадкоємця (а.с. 12-13).
       Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2015 року стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 проценти за користування вкладом за період з 01.01.2013 до 30.06.2015 в розмірі 64482,08 грн.
       Відповідно до постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про закінчення виконавчого провадження від 06.06.2017 року в рамках виконавчого провадження № 53842557 про стягнення з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 48 711,88 грн. борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачено в повному обсязі (а.с. 54).
Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до частини першої статті 1058 ЦКУкраїни за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною другою статті 1230 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.
Положення статті 1218 та статті 1230 ЦК України співвідноситься між собою як загальне та спеціальне положення.
Таким чином, частина друга статті 1230 ЦК України є спеціальною нормою, яка встановлює виникнення права на стягнення неустойки на користь спадкоємця - якщо вона присуджена спадкодавцю за його життя.
За умовами ч.2 ст.608 ЦК України зобов`язання не припиняється смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно пов`язаним з особою останнього. У такому разі права та обов`язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців. Отже, зобов`язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що норма частини другої статті 1230 ЦК України встановлює умови виникнення у спадкоємця права на стягнення неустойки (штрафу, пені). Таке право у спадкоємця виникає лише у тому випадку, якщо неустойка була присуджена спадкодавцю за життя.
Проте, як встановлено судом, такого права позивач, як спадкоємець, не успадкувала, оскільки ОСОБА_2 за життя не було присуджено до стягнення неустойку за неналежне виконання кредитною спілкою умов договору №0184-08 д ЛВ 23с від 15 грудня 2008 року щодо повернення вкладнику грошових коштів, внесених на депозитний рахунок.
 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем вкладника ОСОБА_2 , до неї перейшов у порядку спадкування грошовий вклад з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходиться у Львівському відділенні КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку, за життя ОСОБА_2 не було присуджено до стягнення неустойку, тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
До спірних правовідносин не застосовуються положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вкладником кредитної спілки був спадкодавець ОСОБА_2 , а не позивач ОСОБА_1 , остання не успадкувала права на стягнення штрафних санкцій (пені), оскільки такого права за життя не набув спадкодавець.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 753/4351/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 753/20247/17, від 09 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16,від 10 лютого 2020 року у справі №753/4353/17 ухвалених у справах за участю цих же сторін з тим же предметом позову щодо стягнення пені, однак за інший період часу.
Колегія суддів погоджується з висновком судупершої інстанції, оскільки судом правильно застосовано до правовідносин сторін норми матеріального права, які регулюють ці спірні правовідносини, об`єктивно встановивши обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з вищенаведених підстав.
Посилання скаржника на позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 753/4351/17 (провадження   № 61-12603св18), не спростовують правильного висновку суду, оскільки у вказаній постанові не досліджувалось питання виникнення права спадкоємця на стягнення неустойки (штрафу, пені), визначеного частиною другою статті 1230 ЦК України, нарахованої згідно з положеннями частини п`ятої  статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
 
ОСОБА_1 скористалася правами кредитора - пред`явила позов до кредитної спілки про стягнення вкладу та відсотків, про що свідчить заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2011 року. Тому договірні правовідносини сторін трансформувались у зобов`язальні, пов`язані із стягненням грошових коштів на підставі рішення суду, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статіт 625 ЦК України, а не частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Посилання ОСОБА_1 на те, що вона є споживачем фінансових послуг, не заслуговують на увагу, оскільки в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» таким споживачем був вкладник кредитної спілки ОСОБА_2 , а не позивач.
Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2020 року у справі №753/4256/17 ухваленій у справі за участю цих же сторін, з тим же предметом позову щодо стягнення пені, за інший період часу.
Твердження скаржника про те, що постановляючи ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року, якою скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року та призначено справу до судового розгляду, суд першої інстанції порушив положення статей 286, 288 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані твердження не спростовують правильність висновків суду та не впливають на законність ухваленого судового рішення.  
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року - залишити без змін.
 
          Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
           Повний текст постанови складено 11 червня 2020 року.

              Головуючий                                     Рубан С.М.   
 
              Судді                                                 Заришняк Г.М.
 
                                Мараєва Н.Є.