Постанова
Іменем України
30 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 206/5777/16-ц
провадження № 61-39393св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивачі - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року в складі судді Зайченко С. В. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року в складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., 
Пищиди М. М.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), назву якого змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - 
АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення та зняття з реєстраційного обліку.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором.
Державним виконавцем 12 жовтня 2010 року відкрито виконавче провадження за заявою представника ПАТ КБ «Приватбанк» та накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить 
ОСОБА_1 , ОСОБА_6 .
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» (далі - 
ТОВ «Ключове рішення») 19 липня 2012 року набуло у власність квартири 
№ 142, АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про купівлю майна, що посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н. С. та зареєстроване в державному реєстрі. Між ТОВ «Ключове рішення» та позивачем 07 квітня 2016 року укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , відповідно до умов якого останній набув право власності на вказані квартиру. 
Вказувало, що у державній виконавчій службі знаходиться виконавче провадження № 46806715 по виконавчому листу ?№ 206/7284/13-ц про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
          ОСОБА_5 до вищевказаних квартир. Позивач вважає що вказаний факт може порушити його права як власника.
На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило: визнати 
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 та виселити їх з вищевказаного житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку у органах Міністерства внутрішніх справ України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, без надання іншого жилого приміщення.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська 
від 02 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що відповідачі проживають у спірній квартирі та порушують його права власника.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 
2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що ні місцевому, ні апеляційному судам не подано доказів щодо наявності виконавчого провадження № 46806715 по виконавчому листу 
№ 206/7284/13-ц, на яке позивач посилався у позовній заяві, а також інших доказів в обґрунтування своїх вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що позивач надав до суду докази, що він є власником квартири АДРЕСА_2 , тому відповідачі не мають права проживати у цій квартирі.
Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суди не витребували у позивача будь-яких доказів з метою встановлення істотних обставин, тому судові рішення ґрунтуються на припущеннях.
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій порушили порядок, встановлений для вирішення питання щодо предмету позову, допустили однобічність та неповноту судового розгляду.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
24 вересня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 квітня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» є власником квартири   АДРЕСА_2 .
Відповідно до відомостей Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб Головного управління Державної міграційної служби відповідачі зняті з реєстраційного обліку у квартирах № 142 , АДРЕСА_2  з 02 лютого 2015 року.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В обґрунтування своїх вимог, позивач вказував, що у Самарському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 46806715 щодо виконання виконавчого листа № 206/7284/13ц, про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,   ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 до квартир № 142 , АДРЕСА_2 з 02 лютого 2015 року.
Відповідно до частин другої та третьої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи судом першої інстанції) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи судом першої інстанції).
Аналогічні за змістом норми містяться у статтях 12, 13 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами апеляційної та касаційної інстанцій).
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 46806715 щодо виконання виконавчого листа 
№ 206/7284/13ц. Також відсутні докази проживання позивачів у спірній квартирі.
На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано належних та допустимих доказів, тому у їх задоволенні необхідно відмовити за безпідставністю.
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що позивач надав до суду докази, що він є власником квартири АДРЕСА_2 , тому відповідачі не мають права проживати у цій квартирі, оскільки право власності позивача не оспорюється, проте вказана обставина не може підтверджувати наявність спірного виконавчого провадження та не підтверджує проживання відповідачів у вищевказаній квартирі.
Безпідставними є доводи касаційної скарги, що суди зобов`язані були витребувати у позивача докази з метою встановлення істотних обставин, тому судові рішення ґрунтуються на припущеннях, оскільки відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи судом першої інстанції) суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська 
від 02 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
В. В. Сердюк