ПОСТАНОВА
Іменем України

18 березня 2020 року 
Київ
справа №667/1642/16-а
касаційне провадження №К/9901/45332/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:       Саприкіної І.В., Тацій Л.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 (головуючий суддя: Рядча Т.І.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 (головуючий суддя: Скрипченко В.О., судді: Золотніков О.С., Осіпов Ю.В.) у справі №667/1642/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в              м. Херсоні про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (далі - УПФУ в м. Херсоні або відповідач), в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням підвищення її розміру на 27,07 % відповідно до частини першої статті 29 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV);
зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 27,07 % відповідно до частини першої статті 29 Закону №1058-IV у зв`язку з відстрочкою часу її призначення на 5 років, починаючи з 14.09.2015.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вийшов на пенсію за віком з відстроченням часу її призначення на п`ять років, а тому на підставі частини першої статті 29 Закону №1058-IV, станом на момент звернення за її призначенням, набув право на підвищення пенсії в розмірі 27,07 %. Проте, при призначенні 17.01.2005 позивачу пенсії за віком пенсійним органом було проігноровано вимоги статті 29 Закону №1058-IV, що призвело до порушення соціальних гарантій на належне пенсійне забезпечення. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак у перерахунку її розміру пенсійний орган відмовив, що зумовило звернення з даним позовом до суду.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016. залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017, адміністративний позов задоволено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком законодавцем передбачалося заохочення для осіб, які, досягнувши пенсійного віку, виявили бажання продовжити працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку у вигляді підвищення її розміру за кожний повний рік страхового стажу після досягнення пенсійного віку. З огляду на те, що позивач вийшов на пенсію з відстроченням часу її призначення на 5 повних років, то відповідно набув право на підвищення її розміру на 27,07 %.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судами норм матеріального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивач не набув право на підвищення розміру пенсії на підставі частини першої статті 29 Закону №1058-IV, оскільки при призначенні пенсії вперше не звертався до пенсійного органу із заявою про відстрочення часу її призначення. Також скаржник наголосив на тому, що звертаючись до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, позивач просив здійснити її підвищення на 18,54 %, що відповідає 4 рокам відкладеного виходу на пенсію за віком, а не 5 рокам, як останній стверджує у позовній заяві.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2017 відкрито касаційне провадження у справі.
15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і   набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України   викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У березні 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
В порядку статті 31 КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 10.06.2019 визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
На адресу касаційного суду від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 17.01.2005 перебуває на обліку в УПФУ в м. Херсоні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону      №1058-IV.
Право на пенсію за віком у позивача виникло 19.06.1999, проте на пенсію останній вийшов з відстроченням часу її призначення на 5 повних років.  
Оскільки при призначенні позивачу пенсії не було враховано підвищення її розміру у зв`язку із відстроченням виходу на пенсію, останній у лютому 2016 року звернувся до відповідача за перерахунком.
Листом від 04.03.2016 №46/0-1 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії, оскільки з заявою про відстрочення дати призначення пенсії позивач до пенсійного органу не звертався.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
01.01.2004 набрав чинності Закон №1058-IV (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається пенсія за віком.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років. 
Частиною першою статті 29 Закону №1058-IV (у наведеній вище редакції) визначено, що особі, яка набула права на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, за кожний повний рік страхового стажу після досягнення пенсійного віку в такому порядку: за 1 рік - 3,00%, 2 роки - 6,71%, 3 роки - 11,83%, 4 роки - 18,54%, 5 років - 27,07%, 6 років - 36,46%, 7 років - 46,85%, 8 років - 58,43%, 9 років - 71,19%,          10 років - 85,32%.
Отже, для збільшення розміру пенсії у зв`язку з відстрочкою її призначення необхідними умовами є досягнення пенсійного віку, встановленого статтю 26 Закону №1058-IV, та наявність страхового стажу, здобутого після  досягнення пенсійного віку.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 19.06.1999 досяг пенсійного віку, проте за призначенням пенсії за віком не звертався, а продовжував працювати у ДП «Державна зовнішньоторговельна фірма «Херсонсудноімпекс», що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 .  
За призначенням пенсії вперше позивач звернувся 17.01.2005, тобто з відстроченням дати її призначення на 5 повних років.
Таким чином позивачем виконані вимоги законодавця щодо призначення пенсії з урахування підвищення її розміру за 5 повних років на 27,07%.
При цьому законодавцем на час звернення позивача за призначенням пенсії не вимагалося подавати до органу, що призначає пенсію, будь-яких заяв про відстрочку часу призначення пенсії.
Необхідність подання таких заяв нормотворцем запроваджено лише з 11.01.2006 з прийняттям постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV».
Та обставина, що у своїй заяві, адресованій пенсійному органу, позивач просив вирішити питання щодо підвищення розміру його пенсії з розрахунку 18,54%, як за 4 роки відкладеного виходу на пенсію, не впливає на фактично набуте ОСОБА_1 право на підвищення розміру пенсії на 27,07 %.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність відмови пенсійного органу щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії за віком з урахуванням підвищення її розміру на 27,07 %.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченнях на позов та апеляційній скарзі з урахуванням яких судами вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить. 
За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для їх скасування - відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 у справі №667/1642/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                       С. М. Чиркін
                                                                                      І. В. Саприкіна                                                                                                      
                                                                                                 Л. В. Тацій