ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5241/20 Справа № 183/5867/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого - судді Демченко Е.Л.
                суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и л а:

       У вересні 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
       Вказували, що 02 лютого 2015 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, на підставі якої банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 915 грн. 77 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 лютого 2018 року згідно з п.1.1.3 генеральної угоди. 
       Посилаючись на те, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 лютого 2015 року у розмірі 11 314 грн.01 коп., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3807 грн.70 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1793 грн.14 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5482 грн.80 коп. та штрафу в розмірі 230 грн.37 коп. відповідно до п.2.2 генеральної угоди, а також стягнути з відповідача судові витрати. 
       Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.
       В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2020 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що заборгованість відповідача у даній справі виникла саме з генеральної угоди, вказана угода підписана відповідачем та містить п.2.1, згідно якого сторони погодили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 6 915 грн.78 коп. на строк 36 місяців, з 02 лютого 2015 року по 28 лютого 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості, п.2.2 вказаної угоди передбачено штраф у розмірі 230 грн.37 коп.; генеральна угода підписана відповідачем; матеріалами справи підтверджено факт укладення сторонами кредитного договору (генеральної угоди); відсутність підпису боржника на відповідних умовах і правилах не свідчить про неукладеність договору; встановивши,що позивач надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав підстав відмовляти у стягненні заборгованості за тілом кредиту та відсотками. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ  "ПриватБанк" на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
       Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 травня 2013 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
       Відповідно до преамбули генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 02 лютого 2015 року з метою створення умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 23 травня 2013 року, сторони реструктурували заборгованість за первісним договором від 23 травня 2013 року, заборгованість за якою з дати підписання генеральної угоди склала 7 294 грн.76 коп. п.1.1.2 генеральної угоди), дата погашення заборгованості - 28 лютого 2018 року (п.1.1.3 генеральної угоди).
       Відповідно до п.2.1 генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 6 915 грн.78 коп. на строк 36 місяців, з 02 лютого 2015 року по 28 лютого 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в розмірі 6 915 грн.78 коп., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, виплаті процентів в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту зазначені в заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 01 по 25 число кожного місяця, в розмірі 250 грн. 90 коп. (п. 2.1. Генеральної угоди).
       Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не надано доказів укладання кредитного договору та отримання кредитної картки з встановленим лімітом 6 915 грн.77 коп.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" надано копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, номери засобів зв`язку, інформація про місце роботи тощо (а.с.6).
       Разом з цим, надана анкета-заява не містить будь-яких відміток про обрання позичальником конкретної послуги, відсутня будь-яка інформація щодо визначення розміру кредитного ліміту. 
       Втім, позивачем надано копію генеральної угоди, укладеної 02 лютого 2015 року між ПАТ КБ ПриватБанк (перейменовано на АТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_1 про реструктуризацію заборгованості.
       Пунктом 1.1.2 генеральної угоди від 02 лютого 2015 року заборгованість по договору з дати підписання генеральної угоди складає 7 294 грн.78 коп.
       Згідно п.1.1.3 зазначеної вище генеральної угоди від 02 лютого 2015 року, дата остаточного погашення заборгованості за договором 28 лютого 2018 року.
       Відповідно до п.2.1 генеральної угоди від 02 лютого 2015 року банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 6 915 грн.78 коп. на строк 36 місяців з 02 лютого 2015 року по 28 лютого 2018 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в розмірі 6 915 грн.78 коп., в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості проводиться в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 250 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 28 лютого 2018 року.
       За пунктом 2.2. генеральної угоди від 02 лютого 2015 року при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 275 грн.
       У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів за кредитним договором від 02 лютого 2015 року, станом на 14 серпня 2019 року заборгованість відповідача становить 11 314 грн.01 коп. та складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 807 грн.70 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 793 грн.14 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5482 грн.80 коп. та штрафу в розмірі 230 грн.37 коп. відповідно до п.2.2 генеральної угоди, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
       Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
       Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
       Частинами 1,3 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.         Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
       Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
       Зважаючи на вищенаведені положення законодавства та на те, що сторони погодили усі істотні умови в генеральній угоді від 02 лютого 2015 року з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 02 лютого 2015 року у розмірі 5 261 грн. 11 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 807 грн.70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1 223 грн. 04 коп. за період з 02 лютого 2015 року по 28 лютого 2018 року та штрафу в розмірі 230 грн.37 коп. відповідно до п.2.2 генеральної угоди, в цій частині вимоги позивача є обґрунтованими.
       В частині стягнення заборгованості за відсотками за період з 28 лютого 2018 року по 14 серпня 2019 року позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
       Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
       Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 36 місяців - до 28 лютого 2018 року включно.
       Таким чином, у межах строку кредитування до 28 лютого 2018 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у період з 1 по 25 число кожного місяця. 
       Починаючи з 28 лютого 2018 року, відповідач мав обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
       Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
       З огляду на зазначене, позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти після закінчення строку дії кредитного договору.
       В частині стягнення пені та комісії позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки генеральна угода не містить відомостей про встановлення відповідальності відповідача у вигляді пені за порушення зобов`язання, а також відомостей про сплату комісії.
       Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.
       Рішення місцевого суду не відповідає встановленим у справі обставинам та вищенаведеним нормам матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
       В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України, зважаючи на результат розгляду апеляційної скарги, пропорційно задоволеним вимогам з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягають стягненню судові витрати в розмірі    2 233 грн.18 коп. (893 грн. 27 коп. за звернення з позовною заявою та 1 339 грн.91 коп. за звернення з апеляційною скаргою).
       Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково. 

       Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

       Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

       Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 02 лютого 2015 року у розмірі 5 261 (п`ять тисяч двісті шістдесят одна) грн.11 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 807 грн.70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1 223 грн.04 коп. за період з 02 лютого 2015 року по 28 лютого 2018 року, штраф в розмірі 230 грн.37 коп. 

       В задоволенні інших вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

       Стягнути з  ОСОБА_1 (ІПН  НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ЄДРПОУ 14360570) судові витрати у розмірі 2 233 грн. (дві тисячі двісті тридцять три) грн. 18 коп.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 28 травня 2020 року.

               Головуючий:                                                Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р.

                                        Макаров М.О.