Ухвала
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 591/3598/19
провадження № 61-6612ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Сумського державного університету, ректора та голови Сумського державного університету Васильєва Анатолія Васильовича про визнання дискримінаційними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати дискримінаційними та скасувати рішення вченої ради Сумського державного університету від 22 травня 2019 року в частині ліквідації кафедри філософії та наказ ректора від 23 травня 2019 року за № 0369-І «Про введення в дію рішення вченої ради Сумського державного університету щодо ліквідації кафедри філософії», поновити його на посаді завідувача кафедри філософії Сумського державного університету.
 
Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 26 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовив за необґрунтованістю.
 
Сумський апеляційний суд постановою від 05 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 26 листопада 2019 року змінив в частині мотивів відмови в задоволенні позову.
 
09 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року (повний текст якої складено  10 березня 2020 року) у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк дня усунення недоліків, а саме - заявнику слід було надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору в частині позовних вимог про визнання дискримінаційними та скасування рішення вченої ради Сумського державного університету від 22 травня 2019 року в частині ліквідації кафедри філософії та наказу ректора від 23 травня          2019 року за № 0369-І «Про введення в дію рішення вченої ради Сумського державного університету щодо ліквідації кафедри філософії», і встановлено для виконання вищевказаних недоліків строк десять днів з дня вручення ухвали, та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306304444799 заявник отримав вказану ухвалу 05 травня 2020 року.
 
06 травня 2020 року на виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли пояснення до касаційної скарги, в яких заявник зазначає, що позовні вимоги про визнання дискримінаційними та скасування рішення і наказу підпадають під дію пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження рішення Зарічного районного суду м. Суми            від 26 листопада 2019 року та постанови Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року заявник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 06 лютого 2012 року у справі № 6-79цс11, від 21 березня 2012 року у справі № 6-4цс12,                від 01 жовтня 2013 року у справі № 21-319а13, від 23 квітня 2014 року у справі                № 6-30цс14 та Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 296/576/17,             від 20 червня 2019 року у справі № 759/10569/16-ц (пункт 1 частини другої статті           389 ЦПК України).
 
Також, заявник вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права, оскільки суд не взяв до уваги дві його заяви про відвід суддів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім цього, ОСОБА_1 в касаційній скарзі посилається на те, що справа має виняткове значення для нього щодо захисту конституційного права на працю у закладі вищої освіти, в якому, відповідно до частини одинадцятої статті 55 Закону України «Про вищу освіту» він пройшов конкурсний відбір на керівну посаду завідувача кафедри і, окрім передбаченої частини другої статті 56 закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічної роботи, також сумлінно виконував громадські обов`язки голови виборного органу незалежної від роботодавця вільної профспілки «Справедливість» Сумського державного університету, користуючись законними гарантіями, які встановлені статтею 252 КЗпП України та статтею 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». З огляду на суб`єктний склад учасників і характер спірних правовідносин у даній справі, судами попередніх інстанцій не враховано, що для системного та правильного вирішення справи загальні норми трудового законодавства повинні застосуватися лише в логічному поєднанні з нормами, які встановлюють гарантії членів виборних профспілкових органів та безумовно зі спеціальними нормами законодавства в галузі вищої освіти, які регулюють спірні правовідносини.
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2020 року.
Витребувати з Зарічного районного суду м. Суми цивільну справу № 591/3598/19 за позовом ОСОБА_1 до Сумського державного університету, ректора та голови Сумського державного університету Васильєва Анатолія Васильовича про визнання дискримінаційними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
   	  С. Ю. Бурлаков	
 	 	
 	Є. В. Коротенко