ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/157/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу, 

ВСТАНОВИВ

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до суду з позовом у якому просило суд:
- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 13.12.2019 р. у виконавчому провадженні № 57723841 про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що накладення штрафу відповідачем за невиконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова є необґрунтованим, оскільки остання виконана позивачем в повному обсязі ще до відкриття виконавчого провадження, відповідно до встановлених зобов`язань.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2020 року  у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог позивача.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Зокрема, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що  накладення штрафу відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» можливо виключно у випадку невиконання боржником  судового рішення, яке набрало законну силу.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах   доводів   та   вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2017 у справі №750/5606/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.05.2017 р. з врахуванням у зарплату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 1/12 частини допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.04.2017 р. № 7-37/58.
На виконання постанови суду, 05.09.2017 Управлінням проведено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 частини матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно з довідкою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.04.2017 № 7-37/58, починаючи з 01.05.2017 р.
В подальшому, на підставі поданої стягувачем заяви від 06.08.2018, Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України перераховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 01.08.2018, з урахуванням суддівської винагороди, зазначеної у довідці Апеляційного суду Чернігівської області від 01.08.2018 №7-12/50, але без врахування 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення згідно постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2017 у справі №750/5605/17.
Не погоджуючись з таким рішенням, стягувач звернувся із заявою до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.
Головним державним виконавцем розглянуто заяву ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №750/5605/17, виданого Деснянським районним судом м. Чернігові, та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57723841.
В свою чергу, Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України листом від 30.11.2018 за №28931/14 повідомило відповідача про добровільне виконання судового рішення в повному обсязі, а саме здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.05.2017 року з врахуванням у зарплату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці 1/12 частини допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.04.2017 року № 7-37/58. 
Проте, 18.02.2019 р. Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову про накладення на Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України штраф за невиконання рішення суду без поважних причин в сумі 5 100,00 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу, Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до суду з позовом про її скасування.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р., залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 р., у  задоволенні позову відмовлено.
В подальшому,  постановою державного виконавця від 13.12.2019 р. за повторне невиконання рішення суду без поважних причин накладено штраф в розмірі 10 200 грн. у відповідності до вимог  ст.75 Закону України «Про виконавче провадження». 
Підставою для накладення штрафу слугувало те, що боржником рішення суду в повному обсязі не виконано, а саме не проводиться виплата стягувану щомісячного грошового утримання з врахуванням Ѕ частини матеріальної допомоги на оздоровлення, як це визначено виконавчим документом.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини є  Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон).
Пунктом 1 частини 1  статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року  (далі - Закон № 1404-VIII) врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених  законом  випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених  законом  або міжнародним договором України.
У відповідності до пункту 1, підпункту 1 пункту 2  статті 17 Закону № 1404-VIII  примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Частиною 1  статті 18 вказаного Закону  встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
  Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього  Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 1,16 частини 3  статті 18 Закону № 1404-VIII)/
Згідно з пунктом 1 частини 1  статті 19 Закону № 1404-VIII  державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в  статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Відповідно до частин 1, 2  статті 63 Закону № 1404-VIII  за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою  статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII  передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу-300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, боржником до 01.08.2018  р. нараховувалось та виплачувалось ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання судді у відставці з врахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення. 
Натомість, після 01.08.2018 Управління припинило виплату стягувачу грошового утримання із врахуванням матеріальної допомоги мотивуючи тим, що спір про врахування допомоги у суддівську винагороду після зміни грошового утримання суддям у 2018 році не досліджувався та судом у постанові від 23.06.2017 у справі №750/5605/17 не вирішувався.
В свою чергу, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2017 р., зобов`язано Чернігівське ОУПФ, в тому числі, включити до заробітної плати ОСОБА_1 для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення. 
Розглядаючи справу судом встановлено наявність правових підстав для включення до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальної допомоги на оздоровлення та підтверджено таке право за стягувачем. 
За таких обставин, припинення Управлінням нарахування та виплати стягувачу довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в даному випадку є протиправним.
Крім того, колегія суддів зазначає, що Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України   вже зверталося до суду з позовом в якому просило визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Бабенко В.М. від 18.02.2019  р. у виконавчому провадженні № 57723841, якою накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. 
Проте, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р., залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 р., у  задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суди дійшли висновку, що припинення позивачем нарахування та виплати стягувачу довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в даному випадку є протиправним.
За приписами частини 4 ст. 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, враховуючи, що оскаржуваною постановою, в рамках виконавчого провадженні № 57723841, на боржника накладено штраф за повторне  невиконання рішення суду без поважних причин, відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови від 13.12.2019 р. 
Доводи апелянта про те, що після 01.08.2018 р. Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України правомірно припинило виплату стягувачу грошового утримання із врахуванням матеріальної допомоги, оскільки спір про врахування допомоги у суддівську винагороду після зміни грошового утримання суддям у 2018 році не досліджувався та судом у справі №750/5605/17 не вирішувався, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не відповідають обставинам справи.
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий        суддя                                                      І.О. Лічевецький

                          суддя                                                                                                           О.М. Оксененко

                                                         суддя                                                                                                           В.П. Мельничук