ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 р.	Справа № 480/3374/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання   Ковальчук А.С.
                                      спеціаліста Марченко О.Г .
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові в режимі відеоконференції із Господарським судом Сумської області   адміністративну справу   за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, повний текст складено 03.02.20 року по справі № 480/3374/19
          за позовом               Державного підприємства "Кролевецьке лісомисливське господарство"           
          до             Головного управління ДПС у Сумській області                                   
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Державне підприємство  "Кролевецьке лісомисливське господарство",  звернувся до  Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:  визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 22.08.2019 № 0003891401     в      ч а с т и н і  визначення ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство"  грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 27143,75 грн., в том числі: за основним платежем на суму 21715,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 5428,75 грн.   
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а відтак, суперечать ст.2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов`язок по оплаті грошового зобов`язання на користь Державного бюджету України. 
20 січня 2020 року рішенням Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов Державного підприємства "Кролевецьке лісомисливське господарство" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині - задоволено.
Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 22.08.2019 № 0003891401 в частині визначення Державньому підприємству "Кролевецьке лісомисливське господарство" грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 27143,75 грн., в том числі: за основним платежем на суму 21715,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 5428,75 грн.   
Відповідач, не погодившись із судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій  просить суд скасувати рішення суду першої інстанції  та прийняти нове, яким  відмовити у  задоволенні позовних вимог  в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення  судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права, щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, вибору і застосуванні норм права до спірних правовідносин, та порушено вимоги законності і обгрунтованості судового рішення.
Стверджує, що ремонт зовнішньої системи каналізації житлових будинків, які не використовуються у господарській діяльності та є приватизованими, для ДП «Кролевецьке лісомисливське господарство» є безоплатно наданими послугами, які згідно ст. 185 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування податку на додану вартість. Отже, з викладених підстав вважає податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 22.08.2019 № 0003891401    винесеним правомірно.
Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що в даному випадку  роботи по ремонту каналізації житлових будинків ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство" виконані МПП «Фенікс та ФОП ОСОБА_2 оплачені підприємством в повному обсязі, що підтверджує відповідач в  акті, а отже ці роботи не є безоплатно наданими в розумінні ст. 14 ПКУ. Таким чином, вважає, що позивачем не було порушено  вимог податкового законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 25.07.2019 р. №859/18-28-14-01/00993001/66 (а.с.15-63, І том). 
Під час проведення перевірки відповідачем, зокрема, було встановлено  порушення  вимог  п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено  протиправне заниження позивачем податку на додану вартість всього на суму 25964 грн.
Керуючись  п.86.7 ст. 86 ПК України, підприємство 30.07.2019 року вих. № 01-14/963, також рекомендованим листом, надіслало відповідачу заперечення на частину Акту перевірки - в якому підприємство просило відповідача врахувати часткове визнання підприємством висновку заниження податку на додану вартість всього в сумі 4249 грн. В решті  - на суму донарахованого ПДВ у розмірі  21715 грн. (25964 грн. - 4249 грн. = 21715 грн.)  підприємство не погоджувалось  з  висновками податкового органу. 
Так, при проведенні перевірки  відповідачем було встановлено, що  ДП "Кролевецьке лісомисливське  господарство"  має  на балансі 3 (три) житлових будинки які обліковуються на рахунку 109 "інші основні засоби".  Всі квартири,    з а       в  и н я т к о м     о д  н іє ї,      є приватизованими.
За наслідками перевірки відповідач дійшов висновку, що вищезазначені будинки не використовуються позивачем у господарській  діяльності, квартири є приватизованими, відповідно,  надані послуги  ФОП ОСОБА_2  та МПП "Фенікс" (ремонт каналізації відповідних житлових будинків) для позивача  є безоплатно наданими послугами.   
Таким чином, на переконання податкового органу, підприємством занижено податкові зобовя"язання  на загальну суму 21715 грн., в  т.ч. за грудень 2016 р.  на суму 14487грн.,  та за липень 2017 р. на суму 7228грн.  
Зазначені висновки  податкового органу викладено в Акті перевірки  на стор.15-16 (а.с.29-30, І том). 
За наслідками перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення  від 22 серпня 2019 року № 0003891401, яким  позивачу донараховано податкові зобов"язаня з податку на додану вартість за основним платежем - 25301грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 6325,25грн. 
20.08.2019 року підприємство одержало від відповідача відповідь  від 19.08.2019 року вих. №17167/10/18-28-14-01-12 на заперечення - в якої відповідач вважає, що заперечення не змінює висновків Акту перевірки. 
В подальшому,  27.08.2019 р. підприємство одержало податкове повідомлення-рішення від 22.08.2019р. № 0003891401 (а.с.9, І том)  в якому з урахуванням  виявлених порушень п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 ПК України, підприємству було збільшено грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 25301грн., та нараховані штрафні (фінансові) санкції в сумі 6325,25 грн. 
Позивач частково погоджується з  висновками податкового органу щодо порушень, які було виявлено під час проведення перевірки. Так,  позивач визнає порушення щодо ненарахування  податкових зобов`язань (умовного продажу) при встановленні перевищення ліміту на телефонні розмови, при цьому телекомунікаційні послуги, які були раніше придбано та сума ПДВ була включена до складу податкового кредиту на загальну суму 4249 грн.  
При цьому,  позивач не погоджується з висновками податкового органу  відносно правовідносин позивача з ФОП ОСОБА_2 та  МПП "Фенікс",  якими було здійснено ремонт зовнішньої каналізації житлового будинку ДП "Кролевецьке лісогосподарське  господарство". 
Частково не погоджуючись з зазначеним податковим повідомлення-рішенням  позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом про його  оскарження в частині  донарахованих зобов`язань з ПДВ по правовідносинам  з ФОП ОСОБА_2 та  МПП "Фенікс". 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що житлові будинки не використовуються позивачем у власній господарській діяльності, а також з того, що роботи по ремонту каналізації житлових будинків ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство" виконані МПП "Фенікс" та ФОП ОСОБА_2 оплачені підприємством в повному обсязі, тобто  не є безоплатно наданими в розумінні ст. 14 ПК України. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для донарахованння зобов`язань з ПДВ по правовідносинам  з ФОП ОСОБА_2 та  МПП "Фенікс"
Колегія суддів погоджується  з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугували висновки податкового органу про заниження позивачем податкових зобов`язань внаслідок їх нанерахування на операції  з безоплатно наданих послуг по ремонту каналізації житлових будинків, як наслідок, порушення вимог п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України.  
Колегія суддів вважає такі висновки податкового органу хибними, з наступних підстав.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІУ із змінами та доповненнями, визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
          У відповідності до положень п.185.1 ст.185 ПК України визначено, що  об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України.
          Під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (п.п.14.1.191 п.14.1 ст. 14 ПК України).
Під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (п.п.14.1.185 п.14.1 ст. 14 ПК України).
Положеннями  підпункту 14.1.13 пункту 14 статті 14 ПК України передбачено поняття    б е з о п л а т н о     наданих товарів, робіт, послуг. Так,  безоплатно наданими роботами (послугами)  є: товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються без висування вимоги щодо компенсації їх вартості: в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Пунктом 188.1 ст.188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
Згідно інформації Фонду Державного Майна України від 24.07.2018 року № 10-15-14786 з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо нерухомого майна, на балансі Державного підприємства "Кролевецьке лісомисливське господарство" житлові будинки в яких здійснювався ремонт каналізації знаходяться на балансі підприємства та їх співвласником є Держава Україна.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, МПП "Фенікс" згідно Договору №268/2 від 01.12.2016р. було здійснено поточний ремонт зовнішньої каналізації житлового будинку ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство",  акт  за грудень 2016р. від 28.12.2016р.  на суму 72435 грн.  Розрахунки здійснено у безготівковій формі у повному обсязі. 
В бухгалтерському обліку господарська операція відображена наступним чином: Д-т 232 "Утримання будівель" К-т 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".
За період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_2 згідно договору №1/6 від 06.06.2017р. було   здійснено поточний ремонт зовнішньої каналізації житлових бединків ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство". Отримання послуг підтверджено актом за липень 2017 року від 06.07.2017р. на суму 36138грн. Розрахунки здійснено у безготівковій формі у повному обсязі.
В бухгалтерському обліку операція відображена наступним чином: 
Д-т 232 "Утримання будівель" К-т 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками". 
ДП "Кролевецьке лісомисливськае господарство" має на балансі 3 житлових будинки які обліковуються на рахунку 109 "Інші  основні засоби".  
Згідно умов відповідних договорів ФОП ОСОБА_2 та  МПП "Фенікс" здійснювався поточний ремонт зовнішньої каналізації житлових будинків підприємства так як підприємство має відповідну ліцензію серії АЕ №522123 на централізоване водопостачання, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 9288791. 
Доводи апелянта про те, що житлові будинки не використовуються позивачем у господарській діяльності, оскільки майже всі квартири (окрім однієї квартири)  приватизовані мешканцями, тому  для позивача  надані вказаними особами  послуги фактично є безоплатно наданими послугами, колегія суддів відхиляє, оскільки факту   безоплатно наданих послуг по ремонту каналізації  житлових будинків судом не встановлено, а відповідачем відповідні докази надані не були. 
Крім того, при проведенні перевірки  не було враховано, що приватизованими є саме квартири, а не житлові будинки. Житлові будинки знаходяться на балансі підприємства, що не заперечується  відповідачем та підтверджується висновками викладеними в  Акті перевірки.
Також, матеріали справи не містять доказів того, що житлові будинки не використовуються в господарській діяльності підприємства. Так, в Акті перевірки  відповідач підтверджує, що приватизованими  є не всі квартири.  Наявність  хоча б однієї  неприватизованої квартири, яка використовується  як  службове житло вже свідчить про  використання  в господарській діяльності  принаймні  одного житлового будинку  (якого саме -  в Акті перевірки  не зазначається).
При цьому, враховуючи той факт, що одна квартира не є приватизованою, зважаючи на те, що житловий будинок знаходиться на балансі підприємства, перевіряючим не відображено та не встановлено (не виокремлено), яка саме сума все ж таки не є безоплатно наданою послугою для власника такої квартири.   
Крім того,  матеріалами справи підтверджується, що позивачем фізичним особам згідно укладених договорів надаються послуги із централізованого питного водопостачання та вигребу стоків. Дані послуги надаються фізичним особам. ФОП ОСОБА_3  та МПП "Фенікс" надавали послуги із ремонту вигрібної ями, яка також включається до послуги із вигребу стоків та включається у вартість тарифу на отримані послуги мешканцям будинку. 
Так, матеріалами справи підтверджується, що  роботи по ремонту каналізації житлових будинків ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство" виконані МПП "Фенікс" та ФОП ОСОБА_2 оплачені підприємством в повному обсязі, що підтверджує Відповідач в акті. Відповідно, роботи виконані ФОП ОСОБА_2 та МПП "Фенікс" не є безоплатно наданими в розумінні ст. 14 ПК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підтвердження порушення позивачем вимог  п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України та заниження позивачем податку на додану вартість всього на суму 25964 грн.
Відповідно до ч.2   ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені       Конституцією       та законами України.
З огляду на зазначене, вимоги ч. 2   ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 22.08.2019 № 0003891401 в частині визначення Державному підприємству "Кролевецьке лісомисливське господарство" грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 27143,75 грн.,  діяв  не на підставі та не  у спосіб, що передбачені       Конституцією       та законами України,  без дотриманням вимог Податкового  законодавства. 
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень,  не довів правомірність визначення ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство" грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 27143,75 грн..
Твердження апелянта   про порушення позивачем вимог  п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовані наявним и в матеріалах справи доказами.
Отже, колегія суддів відхиляє доводи апелянта  з огляду на вищенаведені висновки та встановлені  судом обставини.
За змістом  п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, які підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1  ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1  ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1  ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Згідно  ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в задоволенні позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області   залишити без задоволення.
          Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року по справі № 480/3374/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.І. Сіренко	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  01.06.2020 року