ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року	Львів	Справа № 140/3446/19 пров. № А/857/2653/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                                    Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Шевчук С.М., Онишкевича Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Ковальчуком В.Д. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати висновок Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області (далі – РСЦ МВС у Волинській області, відпівідач) №31/3-204 від 25.01.2018 в частині скасування державної реєстрації транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI», кузов № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 01.09.2016 за ОСОБА_1 та зобов`язати поновити за нею реєстрацію даного транспортного засобу.
Позов мотивований тим, що в матеріалах справи наявний сертифікат відповідності №UA1.178.0012452-16 від 11.03.2016, виданий органом сертифікації ТзОВ «ДП «Житомирстандарт», згідно якого автомобіль відповідає стандарту Євро-5. Звертає увагу на те, що вказаний сертифікат не визнаний недійсним, скасований чи такий, що містить ознаки підробки. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду   від 14.01.2020 позов було задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, РСЦ МВС у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що транспортний засіб, який належить позивачу було  зареєстровано на території України всупереч вимог Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрацію транспортних засобів» №2739-IV від 06.07.2005 (далі – Закон №2739-IV) та постанови Кабінету Міністрів України №738 від 09.06.2017 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання» (далі – Постанова №738), оскільки реєстрація транспортних засобів нових і таких, що були у користуванні здійснюється за умови відповідності екологічним нормам з 01.01.2016 - не нижче Євро-5, а даний транспортний засіб відповідає стандарту екологічних норм Євро-3. Крім того, сертифікат відповідності на даний транспортний засіб № НОМЕР_4 . НОМЕР_5 , терміном дії з 11.03.2016 до 10.06.2016, виданий органом сертифікації ТзОВ «ДП «Житомирстандарт» (державна система сертифікації «УкрСЕПРО») не уповноваженим органом, який з 01.01.2016 позбавлений права видавати сертифікати, які можуть бути використані для цілей митного оформлення та першої державної реєстрації транспортних засобів у сервісних центрах МВС. Тому 30.01.2018 на підставі оспорюваного висновку РСЦ МВС у Волинській області було скасовано державну реєстрацію даного транспортного засобу, яка здійснена незаконно.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача Кіряхно О.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що 15.03.2016 між ТзОВ «Кондор-Авто» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №225/2016р, предметом  якого є купівля-продаж транспортного засобу автобуса марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 416», номер кузова НОМЕР_1 , 2005 року випуску.
Відповідно до заяви №87340179 було проведено первинну реєстрацію даного транспортного засобу 15.03.2016 за власником ОСОБА_2 . До заяви про первинну реєстрацію також додано вантажну митну декларацію №204030000/2016/002395 від 11.03.2016, договір купівлі-продажу №225/2016р від 15.03.2016, акт прийняття-передачі транспортних засобів №225/2016 від 15.03.2016, сертифікат відповідності №UA1.178.0012452-16, виданого органом сертифікації ТзОВ «ДП «Житомирстандарт», терміном дії з 11.03.2016 до 10.09.2016.
01.09.2016 було здійснено вторинну реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель SPRINTER 416 CDI, тип загальний автобус, кузов номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 01.09.2016.
У подальшому, 27.11.2017 до РСЦ МВС надійшов лист прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області Квятковського М. за вих. №17/7-834вих.17 від 24.11.2017, з якого вбачається, що відділом прокуратури Волинської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №4201703000000338 від 31.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що ряд транспортних засобів було зареєстровано на території України всупереч вимог Закону №2739-IV та Постанови №738, оскільки реєстрація транспортних засобів нових і таких, що були у користуванні, здійснюється за умови відповідності екологічним нормам з 01.01.2016 - не нижче Євро 5. Серед ряду транспортних засобів, що були вказані у листі, значився автомобіль позивача. Відповідно до листа ПАТ «Волинь-АВТО» вих. №166 від 18.05.2017, долученого до листа прокуратури, вказаний автомобіль згідно коду НОМЕР_6 з карт даних авто відповідає стандарту ЄВРО 3.
В.о.начальника РСЦ МВС у Волинській області було затверджено оспорюваний висновок за результатами перевірки фактів реєстрації транспортних засобів, зазначених у листі прокуратури Волинської області №17/7-834вих.17 від 24.11.2017, яким встановлено, що 15.03.2016 у ТСЦ 0741 зареєстровано транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI, шасі № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, до матеріалів справи долучено сертифікат відповідності №UA1.178.0012452-16 від 11.03.2016, виданий ОС ТзОВ «ДП «Житомирстандарт» (державна система сертифікації «УкрСЕПРО»), згідно якого рівень екологічної норми ЄВРО 5. Оспорюваним висновком державну реєстрацію вказаного транспортного засобу, вказано ТСЦ 0741 РСЦ МВС у Волинській області скасувати, посилаючись на п.40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 (далі – Порядок №1388), у зв`язку з виявленням транспортного засобу, зареєстрованого за фіктивним чи підробленим документом.
30.01.2018 на підставі оспорюваного висновку було скасовано державну реєстрацію належного позивачу транспортного засобу.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що поданий позивачем сертифікат для реєстрації транспортного засобу зареєстрований в системі «УкрСЕПРО» виданий ТзОВ «ДП «Житомирстандарт» з терміном дії з 11.03.2016 по 10.09.2016 не є належним сертифікатом відповідності, проте вказані документи були також надані для реєстрації за попереднім власником. За таких обставин, суд дійшов висновку, що скасування ТСЦ 0741 державної реєстрації належного позивачу транспортного засобу, здійснювалась за відсутності документів чи інших підтверджуючих обставин, що засвідчують факт реєстрації (перереєстрації) в Центрі, саме за фіктивними чи підробленими документами. Крім того, судом встановлено, що висновок РСЦ МВС України у Волинській області №31/3-1407 від 31.05.2017 в частині скасування реєстрації вказаного транспортного засобу зроблено без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття оспорюваного рішення, а відтак є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про дорожній рух» №3353-XII від 30.06.1993 (далі – Закон №3353-XII), цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно форм власності та господарювання.
Згідно ч.1, 2 ст.30 Закону №3353-XII, конструкція транспортних засобів повинна відповідати вимогам сучасних правил, нормативів і стандартів, встановленим рівням викидів забруднюючих речовин в атмосферу, а нормативно-технічна документація має бути узгоджена з відповідними уповноваженими державними органами. Перед початком серійного виробництва транспортних засобів або їх складових частин проводяться спеціальні випробування і за їх позитивними наслідками видається сертифікат встановленої форми.
Відповідно до ч.1 ст.31 цього Закону №3353-XII, транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність діючим стандартам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ГЮН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.
Пунктом 8 Порядку №1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).
Абзацом 2 наведеного вище пункту Порядку №1388 визначено, що документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку : договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону.
У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи митного органу, передається за допомогою засобів інформаційно- телекомунікаційних систем органам МВС.
Згідно п.10 Порядку №1388, державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів країни, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.
Крім того, спеціальним нормативно-правовим актом, що прийнятий з метою регулювання ввезення на митну територію України та проведення першої реєстрації ввезених або виготовлених в Україні транспортних засобів, а також поетапного запровадження в Україні міжнародних екологічних вимог до транспортних засобів, є Закон України «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів».
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №2739-IV, пропуск на митну територію України з метою вільного обігу та першу реєстрацію в Україні транспортних засобів за кодами товарних позицій 8701 20, 8702, 8703, 8704, 8705 згідно з УКТ ЗЕД як вироблених в Україні, так і ввезених на митну територію України, нових і таких, що були в користуванні, здійснюють за умови їх відповідності екологічним нормам : не нижче рівня «ЄВРО-3» - з 1 січня 2013 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до дати введення екологічних норм не нижче рівня «ЄВРО-3» як обов`язкових; не нижче рівня «ЄВРО-4» - з 1 січня 2014 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до дати введення екологічних норм не нижче рівня «ЄВРО-4» як обов`язкових; не нижче рівня «ЄВРО-5» - з 1 січня 2016 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до 31 грудня 2015 року включно; не нижче рівня «ЄВРО-6» - з 1 січня 2018 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до 31 грудня 2017 року включно.
Статтею 3 Закону №2739-IV передбачено, що документом, який засвідчує відповідність транспортних засобів вимогам технічних регламентів та національних стандартів, є сертифікат або інший документ про підтвердження відповідності, виданий згідно із законодавством України, що вказує, якому саме рівню екологічних норм відповідає за конструкцією транспортний засіб («ЄВРО-2» - «ЄВРО-6» або іншому рівню). Позначення рівня екологічних норм, якому відповідає транспортний засіб, має бути внесено до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Згідно ч.1 ст.34 Закону №3353-XII, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Частиною четвертою статті 34 Закону №3353-XII передбачено, що державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Згідно ч.9 ст.34 Закону №3353-XII, власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
Як передбачено п.15 Порядку №1388, під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду.
Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів. Експертне дослідження проводиться фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, які мають присвоєну в установленому Законом України «Про судову експертизу» порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями.
За результатами дослідження складається висновок експертного дослідження, який додається до документів, що подаються для державної реєстрації. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за Єдиним державним демографічним реєстром проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.
Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.
Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається. Перша державна реєстрація таких засобів, а також ввезених на митну територію України транспортних засобів, що розшукуються правоохоронними органами інших держав, не проводиться.
З аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI», номер кузова НОМЕР_1 , 2005 року випуску,   вперше зареєстрований ТСЦ 0741 РСЦ МВС України у Волинській області  15.03.2016 відповідно до заяви №87340179 за ОСОБА_2 , та в подальшому 01.09.2016 був перереєстрований на нового власника – ОСОБА_1 , про що видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 .
Вказані обставини, на думку колегії судів є суттєвими, оскільки питання зняття з обліку вже зареєстрованого транспортного засобу повинно відбуватись виключно до вимог нормативно-правових актів України.
Так, п.40 Порядку №1388 передбачено підстави зняття з обліку транспортних засобів.
У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до органів доходів і зборів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби.
Водночас, як встановлено судом першої інстанції, з тексту оспорюваного висновку вбачається, що підставою для скасування реєстрації вказаного вище транспортного засобу за позивачем було виявлення відповідачем транспортного засобу, зареєстрованого на підставі сертифікату відповідності №UA1.178.0012452-16, виданого ТзОВ «ДП «Житомирстандарт», яке входило до державної системи сертифікації «УкрСЕПРО».
Проте, на момент реєстрації вказаний орган сертифікації не входив до переліку органів, які уповноважені на виконання робіт із затвердження типу та індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, їх частин та обладнання відповідно до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №521 від 17.07.2012 (далі - Порядок №521).
Згідно п.10 Порядку №521, державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.
Відповідно до ст.15 Декрету Кабінету Міністрів України №46-93 від 10.05.1993 «Про стандартизацію і сертифікацію», обов`язкова сертифікація на відповідність вимогам нормативних документів проводиться органами з сертифікації незалежно від форми власності виключно в державній системі сертифікації. Обов`язкова сертифікація в усіх випадках повинна включати перевірку та випробування продукції для визначення її характеристик і подальший державний технічний нагляд за сертифікованою продукцією.
Разом з тим, Законом України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», який визначає правові та організаційні засади розроблення і застосування технічних регламентів та процедур оцінки відповідності, а також основоположні принципи державної політики у сфері технічного регулювання та оцінки відповідності внесено зміни, зокрема до Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію», якими виключено норму щодо обов`язкової сертифікації ДТЗ в державній системі сертифікації.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №451 від 06.05.2015  було внесено зміни до Переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005 та включено розділ 9 «Дорожні транспортні засоби, їх складові частини та приладдя».
Зазначені зміни набрали чинності 01.01.2016 і обов`язкова сертифікація ДТЗ в державній системі сертифікації припинена.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поданий позивачем сертифікат для реєстрації транспортного засобу зареєстрований в системі «УкрСЕПРО», виданий ТзОВ «ДП «Житомирстандарт» з терміном дії з 11.03.2016 до 10.09.2016, не є належним сертифікатом відповідності відповідно до Порядку №521.
Водночас, транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI», номер кузова НОМЕР_1 , 2005 року випуску, був зареєстрований та перереєстрований НОМЕР_7 як за ОСОБА_2 , так і за позивачем ОСОБА_1 .
Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, оспорюваним висновком встановлено, що порушення порядку реєстрації вказаного транспортного засобу допущено працівником ТСЦ, в той же час відсутні посилання на документи, які підтверджують встановлення факту реєстрації (перереєстрації), транспортного засобу саме за фіктивними чи підробленими документами.
Отже, на момент прийняття рішення про скасування державної реєстрації транспортного засобу у розпорядженні уповноваженої особи сервісного центру МВС повинні бути беззаперечні документальні докази того, що транспортний засіб був зареєстрований (перереєстрований) за фіктивними чи підробленими документами.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі №161/18700/17, від 12.11.2019 по справі №803/64/18, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України враховано судом при розгляді даної справи.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необгрунтованості оспорюваного висновку в частині скасування державної реєстрації належного позивачу транспортного засобу.
Обгрунтованим є також застосування судом першої інстанції практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатись в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (справа «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Лелас проти Хорватії»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Отже, помилка державного органу при первинній реєстрації транспортного засобу не може порушувати право нового власника транспортного засобу, на якого останній перереєстрований, на користування та розпорядження належним йому майном.
Колегія суддів також відхиляє аргументи скаржника стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, тому що перелічені скаржником порушення не є такими, що унеможливлювали встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів зазначає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо : а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
З урахуванням тієї обставини, що дана справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, ухвалене рішення за результатами її розгляду, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області залишити без задоволення, а рішення   Волинського окружного адміністративного суду   від 14 січня 2020 року    по справі №140/3446/19 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Т. В. Онишкевич