УХВАЛА

12 березня 2020 року 
м. Київ

Справа №  908/395/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»   
на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.12.2019 (головуючий суддя Федорова О. В., судді Колодій Н. А., Топчій О. А.) 
і ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 (головуючий суддя Орєшкіна Е. В., судді Подобєд І. М., Широбокова Л. П.) 
у справі № 908/395/19
за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»    
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»   
про зобов`язання вчинити дії  
ВСТАНОВИВ:
04.02.2020 скаржник надіслав через Центральний апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.12.2019 і ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 у справі №  908/395/19. 
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 03.03.2020 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ  О.  В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.
08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Касаційну скарго надіслано 04.02.2020, тобто до набрання чинності зазначеним Законом.  
Перевіривши матеріали касаційної скарги ТОВ «ЗТМК» в частині оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 18.12.2019 у справі №  908/395/19, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
18.12.2019 ухвалою Господарського суду Запорізької області закрито підготовче провадження, справу № 908/395/19 призначено до судового розгляду по суті та зобов`язано позивача до початку судового розгляду надати суду письмові пояснення. В мотивувальній частині ухвали місцевого господарського суду відмовлено в задоволенні клопотання про призначення експертизи.  

За приписами пункту 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в підпунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Водночас ухвалою Центрального апеляційного господарського суду відмовлено 17.01.2020 у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України. 

Враховуючи те що, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не була переглянута в апеляційному порядку, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 18.12.2020 у справі № 908/398/19, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо касаційної скарги ТОВ «ЗТМК», в частині оскарження ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 у справі № 908/395/19 Суд зазначає таке. 
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ЗТМК» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.12.2019 у справі №   908/395/19.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, суд керувався пунктом 1 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
Не погодившись з ухвалою апеляційного суду, ТОВ «ЗТМК» звернулося до касаційного суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020.
У поданій касаційній скарзі скаржник зазначає, що товариство вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою у зв`язку з тим, що вказане судове рішення прийнято судом із порушенням норм процесуального права, та такою, що підлягає скасуванню. 
Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваної ухвали. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6          Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).
В контексті викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією №(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23.10.1996; «Brualla Gomes de la Torre v. Spain» від 19.12.1997).
Враховуючи викладене та оцінивши доводи скаржника, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано пункт 1 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ухвала місцевого господарського суду від 18.12.2019 не підлягає апеляційному перегляду. 
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «ЗТМК» на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 у справі №  908/395/19 у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. 
За таких обставин, керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.12.2019 і ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 у справі №   908/395/19.
2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом доданими до неї додатками. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                О. В. Случ 

Судді                                                                                          Н. О. Волковицька   

С. К. Могил