ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/10016/20
Провадження № 22-ц/4820/1087/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Шевчук Ю.Г.,
 
учасники справи: представник апелянта Фурман В.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2020 року (суддя – Продан Б.Г.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені за прострочення виконання зобов`язання,
в с т а н о в и в:
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 32 728,87 грн., яка складається з боргу за виконані роботи по договору в сумі 14 300 грн., пені за несплачену суму заборгованості в розмірі 15 658,50 грн. та вартості придбаної за кошти позивача та встановленої відповідачу електричної витяжки в сумі 2770,37 грн.
Одночасно з позовною заявою ним подано заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на 1/10 частину будинку АДРЕСА_1 житловою площею 107,2 кв.м, 2/3 якого належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 .
Заяву мотивовано тим, що 19 квітня 2019 року між сторонами було укладено договір №1904 на виготовлення, монтування та передачу у власність меблів – кухонного гарнітуру. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, однак відповідач не сплатив виконавцю передбачені договором кошти у повному обсязі.
Позивач протягом року намагається зобов`язати відповідача повернути йому заборгованість шляхом звернення до органів поліції, направлення відповідачу претензій, проте в добровільному порядку відповідач заборгованість не повертає.
Заявник вказував, що відповідач офіційно не працевлаштований, іншого майна, крім 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 , у нього немає, а тому у разі перереєстрації його частини будинку на іншу особу, унеможливиться виконання рішення суду у випадку задоволення його позовних вимог. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на майно, 2/3 якого належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , а саме: 1/10 частину будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із наявності підстав згідно зі статтями 149-153 ЦПК України для вжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на частку нерухомого майна. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про забезпечення позову та залишити заяву позивача про забезпечення позову без розгляду.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, заявленим позовним вимогам та жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Заявником не доведено, що відповідач вчиняє будь-які дії щодо відчуження своєї частки майна.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Представник апелянта ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що у квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32 728,87 грн., яка складається з боргу за виконанні роботи по договору в сумі 14300 грн., пені за несплачену суму заборгованості в розмірі 15 658,50 грн. та вартості придбаної за кошти позивача та встановленої відповідачу електричної витяжки в сумі 2770,37 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені за прострочення виконання зобов`язання. 
Разом з позовною заявою ним подано заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на 1/10 частину будинку АДРЕСА_1 житловою площею 107,2 кв.м, 2/3 якого належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Відповідно до положень статей 150, 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною третьою статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно з законодавством повноваження.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
При цьому слід мати на увазі, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Накладаючи арешт на 1/10 частину будинку АДРЕСА_1 житловою площею 107,2 кв.м, 2/3 якого належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття вказаних заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Такий вид забезпечення позову є співмірним і відповідає заявленим позовним вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову вимог статті 151 ЦПК України не спростовують зазначених висновків суду.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 149, 150, 153 ЦПК України надав правильну правову оцінку заявленим стороною позивача ризикам утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову і вірно оцінив співмірність вимог заяви про забезпечення позову із позовними вимогами ОСОБА_2 .
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 червня 2020 року.

Судді:                                                                Т.О. Янчук

                                                                       А.В. Купельський

                                                                       О.І. Ярмолюк