ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3440/20 Справа № 211/2685/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання – Чубіна А.В.,
сторони справи :
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Лушпенка Дмитра Сергійовича, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2019 року, ухваленого суддею Демиденком Ю.Ю., відомості про дату складання повного тексту судового рішення відсутні, 

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на початку серпня 2012 року між сторонами досягнуто домовленості про придбання домоволодіння АДРЕСА_1 за ціною 7500 доларів США під виплату на 2 роки зі сплатою авансу в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 52400 грн. Відразу продати зазначене домоволодіння відповідач не міг, оскільки ще не вступив у права спадщини після батька, якому належало спірне домоволодіння, але запевнив, що як тільки він отримає право власності домоволодіння в порядку спадкування, він нотаріально оформить договір купівлі-продажу. Позивач в якості авансу 08.08.2012 року передав відповідачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 52400 грн. Відповідач зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, на телефоні дзвінки не відповідає, уникає спілкування. Просить суд стягнути передані в якості авансу грошові кошти в сумі 52400 грн. та витрати зі сплати судового збору.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 грошові кошти сплачені в якості авансу в сумі 52400 грн. та 704,80 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Лушпенко Д.С., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог. 
В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що кошти позивачем сплачені, як завдаток. Позивач відмовився від укладання договору купівлі-продажу, тому кошти не повертаються. Розпискою не доведено, що саме долари США було передано відповідачу. Через неналежне сповіщення відповідача про розгляд справи, він позбавлений можливості в суді першої інстанції заявити клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, чим порушено процесуальну рівність сторін. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно тексту розписки, копія якої міститься в матеріалах справи 08 серпня 2012 відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 доларів за домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с13).
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на положення ст.570 ЦК України та просив суд стягнути з ОСОБА_2 кошти отримані, за розпискою, як аванс на купівлю-продаж домоволодіння, який не було укладено.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки правочин купівлі-продажу домоволодіння, не було укладено між сторонами, отримані ОСОБА_2 грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі 52400 грн. за розпискою підлягають поверненню позивачу.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Лушпенка Дмитра Сергійовича, обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка не є обов`язковою.
Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ж ч. 8 цієї статті днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як видно з матеріалів справи, зворотне поштове повідомлення, яке направлено відповідачу ОСОБА_2 судом першої інстанції про розгляд справи, повернулось на адресу суду першої інстанції без вручення адресату з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»( а.с. 30).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань.
Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
У постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 зроблено висновок, що «внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок», відступати від даного висновку колегія суддів не вбачає правових підстав. 
Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_1 відповідачу грошова сума в розмірі 2000 доларів є авансом, який підлягає поверненню позивачу, тому висновок суду першої інстанції є вірним.
Колегією суддів досліджений оригінал розписки, за умовами якої ОСОБА_1 передав 2000 доларів за будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . Зі свого боку ОСОБА_2 зобов`язався не змінювати вартість домоволодіння 7500 доларів та готувати документи для оформлення продажу будинку. Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги представника відповідача стосовно не доведення передачу коштів у доларах, що спростовується текстом розписки. 
Колегія суддів дійшла висновку, що передана за розпискою сума є авансом, який підлягає поверненню. Тому висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення суми авансу на користь позивача є обґрунтований.
Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо пропуску позивачем ОСОБА_1 строку позовної давності є такими, що не підлягають задоволенню. 
З огляду на текст розписки, вона не має строку її виконання. Тобто обов`язок відповідача ОСОБА_2 про підготовку документів для оформлення продажу будинку не визначений часовими межами. Отже, можна стверджувати, що кошти мають бути повернуто за вимогою.
Вперше з вимогою про повернення коштів позивач звернувся до ОСОБА_2 у березні 2016 року, що підтверджується скаргами на бездіяльність поліції та прокурора (а.с.8-10).
Згідно штампу вхідної кореспонденції суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у січні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності, визначеної положенням ст.257 ЦК України.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Лушпенка Дмитра Сергійовича, задовольнити частково.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти сплачені в якості авансу в сумі 52400 грн. та 704,80 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 11 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: