П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
26 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 541/1495/18	

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
14:47 год., м. Генічеськ;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
10.10.2019 року;
 Головуючий в 1 інстанції: Крапівіна О.П.
            П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді - Єщенка О.В.
                           суддів                      - Димерлія О.О.
- Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду "Чонгар" лейтенанта Дмитренка Олега Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати нечинною та скасувати постанову старшого прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду "Чонгар" лейтенанта Дмитренка Олега Юрійовича від 07.07.2018 року №000070 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України є необґрунтованими та не враховують незалежних від позивача обставин, що вплинули на вчинення правопорушення. Разом з цим, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з недотриманням установленого порядку, а саме не було заслухано пояснення позивача з приводу обставин правопорушення, не надано можливості скористатись правовою допомогою, відповідачем не було складено відповідний протокол про правопорушення, розгляд справи вирішено особою, яка не підтвердила наявність на це повноважень, а у змісті постанови не визначено належний розмір штрафу і посилання на норми закону, за якими позивача визнано винним у вчиненні правопорушення. Зазначені обставини у сукупності свідчать про неправомірність рішення відповідача, його необґрунтованість та наявність безумовних підстав для його скасування і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належним чином оформленими матеріалами та не спростований позивачем відповідними доказами.
Разом з цим, суд першої інстанції вказав на дотримання відповідачем порядку вирішення справи про адміністративне правопорушення та накладення стягнення у межах його повноважень і з дотриманням чинного законодавства.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність оспорюваної постанови критерію обґрунтованості і правомірності, відсутність підстав для задоволення позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та помилково не враховано, що відповідачем під час розгляду справи не забезпечено позивача правовою допомогою, його право на ознайомлення із матеріалами справи, на всебічне вирішення справи, розгляд справи уповноваженою на те особою, врахування пояснень позивача з приводу правопорушення. У тому числі, в постанові не визначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, та відповідний розмір стягнення. Вказані обставини безумовно вказували на неправомірність рішення відповідача та наявність підстав для задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу старший прикордонних нарядів в контрольному пункті в`їзду-виїзду "Чонгар" лейтенант Дмитренко Олег Юрійович посилається на правильність висновків суду першої інстанції, необґрунтованість вимог апеляційної скарги та відсутність підстав для їх задоволення.
Оскільки сторони повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення копії апеляційної скарги та викликів до суду, у тому числі шляхом повідомлення про розгляд справи телефонограмою та передавання судової повістки засобами електронного зв`язку, у призначені судом дату і час сторони не з`явились, з огляду на достатність доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, старшим прикордонних нарядів Відділу прикордонної служби «Чонгар» Дмитренком О.Ю. винесено постанову від 07.07.2018 року №000070 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн.
Підставою для прийняття вказаного рішення стало виявлення МІПС 1-ї категорії - помічником гранатометника 1-го відділення ІПС відділу прикордонної служби "Чонгар" ІІ категорії (тип Б) старшим сержантом О. Даковим здійснення 06.07.2018 року приблизно о 23:00 год. ОСОБА_1 в`їзду на тимчасово окуповану територію України через автомобільний міст, який знаходиться поблизу паромної переправи «Крим».
Згідно пояснень, відібраних під час виявлення порушення, ОСОБА_1 зазначила про те, що ознайомлена із правилами перетинання адміністративної межі, з правопорушенням погоджується та сплатить штраф вчасно, претензій до прикордонної служби не має. 
Вказане свідчило про порушення позивачем п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №367, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП України, про що донесено старшому прикордонних нарядів Відділу прикордонної служби «Чонгар» Дмитренку О.Ю. у рапорті від 07.07.2018 року.
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, посилаючись на її необґрунтованість і неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 року №1207-VII громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду - виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Згідно із п. 2 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №367, контрольний пункт в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - спеціально виділена територія на автомобільному шляху, залізничній станції з комплексом будівель, спеціальних, інженерних, фортифікаційних споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види державного контролю і пропуск осіб, що в`їжджають на тимчасово окуповану територію України та виїжджають з неї, а також транспортних засобів, вантажів та іншого майна; органи і служби, що здійснюють державний контроль у контрольних пунктах, - підрозділи охорони державного кордону, територіальні органи ДФС.
За правилами п. 3 Порядку від 04.06.2015 року №367 в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти, зокрема, громадянами України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".
Відповідно до п. 4 Порядку від 04.06.2015 року №367 контрольні пункти, в яких здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск осіб, що в`їжджають на тимчасово окуповану територію України або виїжджають з неї, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, не призначені для перетинання державного кордону. Перелік контрольних пунктів наведено в додатку 1.
Так, до переліку контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповану територію України / виїзду з неї для автомобільного сполучення включено пункти: "Каланчак", "Чаплина", "Чонгар".
Відповідно до ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203 1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204 2, 204 4).
Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.
Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.
Пунктом 1 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України "Про організаційні заходи щодо реформування адмінпровадження у прикордонній сфері" від 28.02.2018 року №16, відповідно до абзацу третього частини другої   статті 222-1 КУпАП, уповноважено розглядати від імені Державної прикордонної служби України справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою   статті 222-1 КУпАП, та накладати відповідні адміністративні стягнення: старших змін прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду.
Разом з цим, за правилами ч. 1 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею  204 2 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.
Вказані положення кореспондуються із приписами ч. 5 ст. 276 КУпАП, згідно яких справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204 4 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Водночас, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279 1 - 279 4 цього Кодексу.
Згідно із ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.
Відповідно до ч. 1 ст. 204 4 КУпАП перетинання або спроба перетинання лінії зіткнення в районі проведення антитерористичної операції або неконтрольованої ділянки державного кордону України в цьому районі в будь-який спосіб поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду чи в контрольних пунктах в`їзду-виїзду без відповідних документів або з використанням підроблених документів чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, або без дозволу відповідних органів влади - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом першої інстанції вірно враховано, що здійснення в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію України через невизначений контрольний пропускний пункт є порушенням Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №367.
Не дотримання вказаного контрольно-пропускного режиму є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 204 4 КУпАП.
Разом з цим, факт вчинення адміністративного правопорушення не заперечується і самим позивачем у позові та поясненнях, відібраних під час розгляду справи про правопорушення.
Водночас, колегія суддів враховує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не ставилось питання про необізнаність з його правами та обов`язками, не подавались зауваження до порядку розгляду справи, у тому числі щодо не роз`яснення йому прав, не ставилось питання про необхідність скористатись правовою допомогою, заперечення щодо виявленого правопорушення не подавались.
Розгляд справи відбувся у присутності позивача, проведений уповноваженою посадовою особою органу Державної прикордонної служби України, за результатом вирішення справи йому вручено постанову про накладення стягнення, яка ним одержана під розпис у день прийняття постанови.
Також, постанова про накладення штрафу містить прізвище, ім`я та по батькові, посаду особи, яка прийняла відповідне рішення; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, дату народження та місце проживання; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; результат розгляду справи та суму адміністративного стягнення, визначену з дотриманням приписів ст. 204 4 КУпАП.
Обставин, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення з незалежних від позивача причин, під час розгляду справи про правопорушення не наводилось. У тому числі, такі причини не підтверджені належними доказами позивачем і під час розгляду справи в суді.
Вищенаведене свідчить про дотримання відповідачем правил ч. 1 ст. 258 КУпАП, ч. 1 ст. 268 КУпАП, ст.ст. 204 4,280, 283 КУпАП.
З огляду на викладене, оскільки факт порушення позивачем Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї підтверджений належними доказами та не спростований позивачем, розгляд справи відбувся з дотриманням адміністративного законодавства, постанова винесена згідно повноважень відповідача та у межах санкції, передбаченої ст. 204 4 КУпАП, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відповідність постанови критерію обґрунтованості і правомірності, відсутність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають норма матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко
         
         Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                             Т.М. Танасогло