Постанова
Іменем України
 
27 березня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 711/5575/18
провадження № 61-10665св19
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - приватний нотаріус Алексєєв Максим Юрійович,
треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Служба у справах дітей Черкаської міської ради,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В.,                               Сіренка  Ю. В., Фетісової Т. Л.  та заяву ОСОБА_2 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 ,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  приватного нотаріуса Алексєєва М. Ю., треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про визнання дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Алексєєва М. Ю. протиправними та скасування державної реєстрації права власності на квартиру.
Зазначений позов мотивований тим, що 16 березня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № СSІРGК00000054, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 28 010 доларів США на термін до 16 березня                     2027 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 16 березня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 01 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошові кошти в сумі 24 342,90 доларів США, що еквівалентно 315 240,57 грн.
Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції № 48774991 від 05 жовтня 2015 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 .
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 грудня 2016 року у справі № 712/11271/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту було знято арешт з нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , накладений державним виконавцем Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції на підставі постанови                                        від 05 жовтня 2015 року ВП № 48774991.
Тобто, в період часу з 05 жовтня 2015 року до 17 грудня 2016 року квартира перебувала під арештом, встановленим постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС у виконавчому провадженні № 48774991.
На початку квітня 2018 року на його адресу надійшла копія позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення, згідно з якою 19 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримало у власність квартиру загальною площею 30,4 кв. м, житловою площею 16,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 16 березня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І. М. та зареєстрований у державному реєстрі під № 1029.
Відповідно до долученого до позовної заяви витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація права власності на квартиру проводилась приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М. Ю., номер запису про право власності 17061162 від 19 жовтня                         2016 року.
Вказане рішення нотаріуса вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки нотаріусом, як державним реєстратором було допущено ряд порушень норм чинного законодавства, що призвело до незаконної державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру.
Враховуючи викладене, просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Алексєєва М. Ю. від 16 жовтня 2016 року, індексний номер: 32017847, від 24 жовтня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк».
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 січня 2019 року у складі судді Пироженко С. А. рішення приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Алексєєва М. Ю. від 16 жовтня 2016 року, індексний номер: 32017847, від 24 жовтня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк» скасовано.
Судове рішення мотивоване тим, що на час прийняття приватним нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності, існувала визначена законом обставина, яка унеможливлювала прийняття рішення про проведення реєстраційних дій. У матеріалах справи відсутні докази, виходячи з  яких нотаріус перевіряв обставини надіслання іпотекодержателем іпотекодавцеві відповідним рекомендованим листом саме письмової вимоги про усунення порушень. Відповідачем не надано заперечень щодо позовних вимог позивача та підтвердження правомірності вчинених ним дій щодо реєстрації права власності на квартиру.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що спірні правовідносини з державної реєстрації права власності на нерухоме майно пов`язані та виникають з договірних відносин між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме з договору іпотеки та його реалізації, безпосередньо впливають на цивільні права вказаних суб`єктів. Тобто, спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності ОСОБА_1 та з належним виконанням умов цього договору. При цьому належним відповідачем у даній справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності на квартиру. А тому в даному спорі належним відповідачем має бути банк.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та заяви про приєднання до касаційної скарги
25 травня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
19 листопада 2019 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду заяву про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 , в якій просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
12 червня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
У липні 2019 року справу передано до Верховного Суду.
24 жовтня 2019 року до Верховного Суду надійшли письмові пояснення від АТ КБ «ПриватБанк».
28 листопада 2019 року ухвалою Верховного Суду прийнято заяву ОСОБА_2 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2019 року у цій справі.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
 
Аргументи учасників справи 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що у матеріалах справи міститься копія письмового повідомлення банку про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, а також копія поштового повідомлення про отримання. Проте, зазначене повідомлення містить незаповнені графи, що є обов`язкові для заповнення, зокрема особистого підпису ОСОБА_1 про отримання, а у відомостях про отримання зазначено лише прізвище « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_1 ». Вказане свідчить на порушення та невручення йому вказаного листа. Банк не заперечував про існування обтяження на час перереєстрації права власності на спірну квартиру. 
Державному реєстратору у даному випадку слід було відмовити у державній реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк» у тому числі  і з підстав, передбачених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що не було враховано судами попередніх інстанцій.
 
Доводи особи, яка подала заяву про приєднання до касаційної скарги 
Заява ОСОБА_2 про приєднання до касаційної скарги мотивована тим, що спірна квартира є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_1 , оскільки придбана під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Рішеннями судів попередніх інстанцій вирішено питання, зокрема про її права, а саме право часткової власності на спірну квартиру.
 
Позиції інших учасників справи
24 жовтня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подало письмові пояснення, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін, посилаючись на те, що нотаріус, як державний реєстратор, не має права на безпідставну відмову у прийнятті заяви на проведення реєстраційної дії, а також на відмову у державній реєстрації. Приватним нотаріусом не порушено норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року  № 1127. 
Внаслідок невиконання позивачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором банку спричинені збитки у вигляді неповернених кредитних коштів та неотриманих доходів, тому банк як іпотекодержатель мав право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стосується лише стадії виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
16 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СSІРGК00000054, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 28 010 доларів США на строк до 16 березня 2027 року.
Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.
Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній позичальник передав в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 .
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 01 квітня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором кошти в сумі 24 342,90 доларів США, що еквівалентно 315 240,57 грн, та судовий збір у розмірі 3 152,41 грн, а всього -                                 318 392,98 грн. 
Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 15 вересня 2015 року № 48774991 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 712/16449/14-ц, виданим 03 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 318 392,98 грн. 
Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 05 жовтня 2015 року № 48774991 накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 
19 жовтня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М. Ю. було внесено запис № 17061162 про право власності ПАТ КБ «Приватбанк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 320117847 від 24 жовтня 2016 року. Підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки від 16 березня 2007 року.
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 листопада 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту задоволено. Знято арешт з нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений державним виконавцем Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції згідно з постановою від 05 жовтня 2015 року ВП № 48774991.
Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 10 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , який діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та                         ОСОБА_6 , третя особа - Служба у справах дітей виконкому Соснівської РДА у місті Черкаси про виселення.
02 вересня 2016 року банк звернувся до ОСОБА_1 із вимогою про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, в якій банк попередив про те, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі продажу з будь - якою особою - покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь - який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частини друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»).
Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення, як передбачено у частині першій статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не   з`ясував та не навів у своєму рішенні, яким чином були порушені права позивача внаслідок вчинення державним реєстратором оспорюваних реєстраційних дій з огляду на те, що арешт був накладений на майно, яке позивач передав в іпотеку, та рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 01 квітня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором.
Відповідно до пункту 27 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця; або продажу предмету іпотеки будь - якій особі та будь - яким способом, в тому числі на біржі , на підставі договору купівлі - продажу у порядку статті 38 ЗУ «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити необхідні дії від імені іпотекодавця, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності не нерухоме майно.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки, а отже скасування рішень державного реєстратора з проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за банком буде порушувати його право відповідно до договору про іпотеку на звернення стягнення на предмет іпотеки.
Також апеляційний суд правильно зазначив, про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що спірні правовідносини з державної реєстрації права власності на нерухоме майно пов`язані та виникають з договірних відносин між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме з договору іпотеки та його реалізації, безпосередньо впливають на цивільні права вказаних суб`єктів. Тобто, спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності ОСОБА_1 та з належним виконанням умов цього договору. При цьому належним відповідачем у даній справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності на квартиру. А тому в даному спорі належним відповідачем має бути Банк.
Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду            від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 та від 18 вересня 2018 року у справі                   № 823/235/16.
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції належним чином дослідив й оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Виконання оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції було зупинено ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року. Тому у зв`язку із залишенням касаційної скарги без задоволення необхідно поновити його виконання.
 
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 та заяву ОСОБА_2 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2019 року залишити без змін.
Поновити виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2019 року.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 Є. В. Петров
 
                                                                                                            С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                            В. М. Сімоненко