Ухвала
 
09 червня 2020 року
місто Київ
 
справа № 202/7531/17
провадження № 61-6501ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 21» Дніпропетровської міської ради, Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Реформжитло» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права постійного користування квартирою,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивачів
У листопаді 2017 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили зобов`язати Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 21» Дніпропетровської міської ради подати до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати Дніпровську міську раду виключити з числа службових зазначену квартиру і визнати за ними право постійного користування цією квартирою.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції зробив висновок, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про відсутність підстав для зобов`язання Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району звернутися до Дніпровської міської ради з клопотанням про виключення спірної квартири з числа службових, а Дніпровську міську раду - для виключення цієї квартири із числа службових, оскільки зазначене питання не розглянуто через ненадання відповідних документів заявником.
Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що права позивачів на користування службовим житлом відповідачі та інші особи не порушують, позивачі зареєстровані, проживають та користуються службовою квартирою як колишні члени сім`ї особи, якій службову квартиру було надано.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31 березня 2020 року звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Серед підстав касаційного оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій заявниками зазначено, зокрема, ухвалення таких рішень без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року у справі № 6-30388св14.
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявникам строк для виконання її вимог.
У травні 2020 року від заявників надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, подана виправлена касаційна скарга, в якій наведені обґрунтовані підстави подання касаційної скарги.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявниками як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема щодо застосування пункту 6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 04 лютого 1988 року № 37;
- зазначена справа підлягає касаційному перегляду відповідно до пункту 2 частини першої статті 411 ЦПК України, оскільки головуючому у справі у складі суду першої інстанції заявлено відвід, підстави якого, на переконання заявника, є обґрунтованими.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження заявниками рішень судів першої та апеляційної інстанцій ними зазначені ті підстави, які згадані у пунктах 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 202/7531/17 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 21» Дніпропетровської міської ради, Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Реформжитло» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права постійного користування квартирою.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 09 липня 2020 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            О. В. Ступак