УХВАЛА
 
28 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 554/6586/19
провадження № 51-1471 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд) у складі: 
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року,
в с т а н о в и л а:
Засуджений звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 26 березня 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. У цьому рішенні також було зазначено у чому саме полягали допущені недоліки скарги та роз`яснено, що в разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК не дотримано. 
Зокрема, замість нової касаційної скарги ОСОБА_4 подав уточнення до попередньої, що законом не передбачено й перешкоджає реалізації положень статей 428, 430 вказаного Кодексу, оскільки в силу законодавчих приписів касаційне провадження відкривається виключно за касаційною скаргою, її копія (а не тієї, яку було залишено без руху) надсилається іншим учасникам судового провадження, а в подальшому саме за скаргою здійснюється процедура розгляду.
Крім того, як убачається зі змісту нового звернення, свою позицію про необґрунтованість засудження за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 пов`язує з незгодою з висновком суду про не виявлення ним щирого каяття і через це відмовою у застосуванні ст. 47 вказаного Кодексу, а також із неправильним, на його думку, вирішенням цивільного позову. Однак при цьому засуджений, хоча і цитує окремі норми закону, знову не наводить обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на статті 84, 94, 127, 129, 370, 374, 404, 405, 412, 413, 415, 419 зазначеного Кодексу, з урахуванням установлених у справі фактів.
Виходячи зі ст. 129 Конституції України, насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження – у визначених законом випадках та порядку.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу з новим зверненням слід повернути скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу з новим зверненням засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року разом з усіма доданими до них матеріалами повернути особі, яка їх подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                 ОСОБА_3