ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/982/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/4362/18 Категорія:  	Мельник І. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 червня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:
суддів                                             Бондаренка С. І., Новікова О.М., Вініченка Б.Б.
за участю секретаря                        Чуйко А.В.
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2020 року, ухваленого в складі судді Мельник І.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, повний текст рішення виготовлений 20 березня 2020 року, -

в с т а н о в и в :
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2012 року за скоєння ряду тяжких злочинів він був засуджений до позбавлення волі терміном до 14 років, в подальшому змінено на 10 років позбавлення волі. 
Від часу свого затримання, а саме з 28 листопада 2011 року ОСОБА_1 не спілкувався зі своїм батьком ОСОБА_4 та про смерть останнього його ніхто не повідомляв. Про смерть батька позивач дізнався по приїзду в м. Черкаси в грудні 2017 року. 
Після смерті батька 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 успадкували відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2012 року. 
Позивач є інвалідом 2-ї групи, тобто непрацездатною особою, відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України він має право на обов`язкову частку у спадщині.
Враховуючи, що на час смерті батька позивач перебував під вартою, а в подальшому в місцях позбавлення волі і не мав можливості спілкуватись з батьком, а про його смерть дізнався лише в грудні місяці 2017 року, позивач не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 
В 2018 році позивач звернувся до приватного нотаріуса Сопільняк А.О. з приводу прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що він в шестимісячний термін після смерті його батька не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та вважається таким, що не прийняв спадщину. 
На підставі викладеного позивач просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час смерті проживав в будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з часу відкриття спадщини до закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини позивач мав можливість вчинити необхідні дії щодо оформлення спадщини, а зазначені позивачем обставини щодо пропущення строків прийняття спадщини не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача як спадкоємця на вчинення дій по оформленню спадщини.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення є помилковим, просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що про смерть батька він не знав, а на час відкриття спадщини перебував у місцях позбавлення волі, і ця обставина була перешкодою для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
У відзиві на подану апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Ульянов С.М. заперечив проти задоволення апеляційної скарги зазначаючи, що позивач перебуваючи в слідчому ізоляторі міста Черкаси мав можливість дізнатись про смерть батька але нехтував своїми правами, а тому перешкод в подачі заяви про прийняття спадщини позивач не мав. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, внаслідок чого відкрилась спадщина(а.с. 45).
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
З матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 11 серпня 2010 року склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. 25 жовтня 2012 року, вказані спадкоємці, отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_5 змінила прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу на « ОСОБА_6 » ( а.с. 95).
Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 батьком позивача ОСОБА_1 вказаний ОСОБА_4 (а.с.7). 
Позивач є інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 та довідкою Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області №2454/02 від 20 лютого 2018 року (а.с. 8,9), тобто є непрацездатною особою, і відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України має право на обов`язкову частку у спадщині.
Однак у визначений законом строк, позивач не подав заяву про прийняття спадщини.
Звертаючись до суду позивач зазначив причиною пропуску строку для прийняття спадщини те, що він в зв`язку з затриманням з 28 листопада 2011 року до часу приїзду у місто Черкаси в грудні 2017 року не знав про смерть спадкодавця.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Перебування позивача в місцях позбавлення волі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку, оскільки він мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15  та постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 653/289/16-ц.
Окрім цього, як зазначив сам позивач в позовній заяві про смерть спадкодавця він дізнався в грудні 2017 року, однак до суду з даним позовом він звернувся лише в квітні 2018 року, тобто через 4 місяці, що також враховується судом.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач, як доказ перебування під вартою, надав ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 листопада 2014 року, однак з вказаної ухвали не вбачається коли саме така обставина припинилась, а відтак ним також не доведено, що про смерть спадкодавця він дізнався в грудні 2017 року.
Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів дав правильну оцінку обставинам, на які посилався позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у нього об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . 
За таких обставин, суд,  не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
           Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Вказаний строк продовжується на строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Повний текст постанови виготовлений  4 червня 2020  року.

Судді