П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2020 року
м. Київ
Справа № 9901/637/18
Провадження № 11-1344заі18                                     
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді-доповідача Прокопенка О. Б.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М.,                Лященко Н. П., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О.С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г., 
за участю:
секретаря судового засідання Ключник А. Ю.,
представника позивача - Пашинського М. М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі ? ВККС, Комісія) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
за апеляційними скаргами ВККС на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року та ОСОБА_1 на додаткове рішення цього суду від 15 листопада 2018 року (судді Бевзенко В. М., Білоус О. В., Данилевич Н. А., Желтобрюх І. Л.,  Шарапа В. М.),
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. 18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив:
- визнати незаконним і скасувати рішення Комісії від 15 травня 2018 року                   № 644/ко-18, яким суддю Окружного адміністративного суду міста Києва        ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді, а також рекомендовано Вищій раді правосуддя (далі ? ВРП) розглянути питання про звільнення позивача з посади судді зазначеного суду;
- рекомендувати ОСОБА_1 для обрання на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва безстроково.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Комісією під час проведення кваліфікаційного оцінювання було здійснено свідоме заниження проставлених балів для того, щоб він не пройшов мінімальну межу, встановлену незаконним, на його думку, Положенням про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженим рішенням ВККС від                 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення № 143/зп-16).
При цьому позивач зауважує, що оскаржуване рішення Комісії є невмотивованим, оскільки замість вказівки на мотиви його ухвалення в рішенні лише перелічені засоби встановлення невідповідності судді займаній посаді. У рішенні не зазначено, за яким саме критерієм/ми позивач не відповідає займаній посаді, не наведено жодної аргументації щодо рівня встановлених балів.
На думку позивача, чинному законодавству суперечить і те, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення Комісією викладено рекомендації щодо звільнення судді з посади.
Окремо позивач звертає увагу на те, що тестування морально-психологічних якостей та загальних здібностей не передбачене чинним законодавством та встановлює додаткові обов`язки для судді, що суперечить Конституції України, а тому результати такого тестування позивача не могли братися до уваги в ході його кваліфікаційного оцінювання.
3. Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від           16 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним і скасовано рішення Комісії від 15 травня 2018 року № 644/ко-18, яким суддю Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді, а також рекомендовано ВРП розглянути питання про звільнення позивача з посади судді зазначеного суду.
4. Не погодившись із таким рішенням, Комісія подала апеляційну скаргу з тих підстав, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та прийняте Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі Комісія просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 
5. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 28 листопада 2018 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комісії на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року.
6. Водночас 15 листопада 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалив у цій справі додаткове рішення, яким зобов`язав Комісію прийняти рішення за наслідками пройденого кваліфікаційного оцінювання   ОСОБА_1 відповідно до статті 88 Закону України від 02 червня 2016 року          № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), залишивши без задоволення позовні вимоги в частині рекомендування ОСОБА_1 для обрання його на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва безстроково, оскільки прийняття відповідного рішення про рекомендацію для обрання на посаду судді є дискреційними повноваженнями Комісії.
7. Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на нього з тих підстав, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та прийняте Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким рекомендувати            ОСОБА_1 для обрання на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва безстроково.
8. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 14 січня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від                 15 листопада 2018 року.
9. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 04 лютого 2019 року призначила розгляд справи у судовому засіданні.
10. 12 лютого 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу Комісії залишити без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року залиши без змін.
11. 15 лютого 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від ВККС надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги, а додаткове рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
12. Указом Президента України від 22 серпня 2007 року № 762/2007 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва строком на п`ять років.
13. 18 червня 2010 року Президент України видав Указ № 709/2010, яким суддю Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 звільнив з посади на підставі пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України у зв`язку з порушенням присяги судді.
14. 18 березня 2014 року на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2011 року (з урахуванням ухвали цього суду від 01 лютого     2011 року) Указ Президента України № 709/2010 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді скасовано, про що видано відповідний Указ № 311/2014.
15. Наказом голови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2014 року № 75/к позивача поновлено на посаді.
16. Рішенням Комісії від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді, серед яких і суддя Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 . Також зазначеним рішенням запроваджено тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей під час кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді.
17. Рішенням Комісії від 29 березня 2018 року № 63/зп-18 затверджено результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Іспит», складеного 2 березня 2018 року, зокрема судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , та допущено останнього до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
Зокрема, відповідно до цього рішення позивач склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 54 бали, за результатами виконаного практичного завдання - 62 бали, на етапі складання іспиту суддя загалом набрав 116 балів, тобто подолав мінімально допустимий бал іспиту, встановлений рішенням Комісії від 29 січня 2018 року.
18. Також ОСОБА_1 пройшов тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок та визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності. 
19. 15 травня 2018 року Комісія провела співбесіду з позивачем, під час якої обговорено питання щодо показників за критеріями компетентності, професійної етики та доброчесності, які виникли під час дослідження суддівського досьє.
20. Цього ж дня Комісія ухвалила рішення № 644/ко-18, у якому зазначено, що за наслідками вивчення питання про відповідність ОСОБА_1 критеріям кваліфікаційного оцінювання Комісія дійшла таких висновків:
- за критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної) суддя набрав 249 балів. При цьому за критерієм професійної компетентності ОСОБА_1 оцінено Комісією на підставі результатів іспиту, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди за показниками, визначеними пунктами 1-5 глави 2 розділу II Положення № 143/зп-16;
- за критеріями особистої та соціальної компетентності ОСОБА_1 оцінено Комісією на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди з урахуванням показників, визначених пунктами 6-7 глави 2 розділу II Положення № 143/зп-16; 
- за критерієм професійної етики, оціненим за показниками, визначеними пунктом 8 глави 2 розділу II Положення № 143/зп-16, суддя набрав 190 балів. За цим критерієм суддю оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди;
- за критерієм доброчесності, оціненим за показниками, визначеними пунктом 9 глави 2 розділу II Положення № 143/зп-16, суддя набрав 170 балів. За цим критерієм суддю оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди;
- за результатами кваліфікаційного оцінювання суддя Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 набрав 609 балів, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв.
21. У зв`язку із зазначеним Комісія дійшла висновку, що суддя Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді та вирішила:
- визначити, що суддя Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрав 609 балів;
- визнати суддю Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді;
- рекомендувати ВРП розглянути питання про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 . 
Рішення Комісії № 644/ко-18 підписане її членами, які входили до складу колегії, що розглядала питання про результати кваліфікаційного оцінювання судді            ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді - ОСОБА_4 ,             ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7
22. Вважаючи рішення Комісії від 15 травня 2018 року № 644/ко-18 протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Оцінка суду першої інстанції
23. Задовольняючи позовні вимоги, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив із того, що рішення Комісії від 15 травня 2018 року            № 644/ко-18 є немотивованим, прийнятим з порушенням вимог частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII, тобто не у спосіб, що визначений законом, у зв`язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню.
24. Такий висновок суду першої інстанції обґрунтовано тим, що імперативні приписи частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII вимагають ухвалення Комісією саме мотивованого рішення. Проте в оскаржуваному рішенні наведений лише перелік засобів встановлення відповідності судді займаній посаді (результати іспиту, тестування, дослідження досьє, співбесіди), а також вказані бали позивача за кожним з критеріїв, однак відсутні мотиви для прийняття рішення щодо кожного з вказаних критеріїв та аргументи Комісії на користь прийняття чи відхилення доводів і доказів позивача та виставлення саме такої кількості балів.
25. На переконання суду першої інстанції, рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання має містити висновок про те, за яким саме критерієм (компетентності, професійної етики або доброчесності) суддя не відповідає займаній посаді.
26. При цьому суд першої інстанції зауважив, що не застосовує підзаконний нормативний акт - Положення № 143/зп-16, яким Комісія визнала можливість зазначення або підстав, або мотивів ухвалення рішення на альтернативній основі, - як такий, що звужує обсяг прав особи і суперечить нормативному актові вищої ланки (Закону № 1402-VIII).
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційних скаргах та відзивах на них вимог
І. Апеляційна скарга Комісії
27. В апеляційній скарзі на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року Комісія зазначає, що воно прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.
28. Зокрема, Комісія зауважує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що рішення про визнання особи такою, що не підтвердила відповідність займаній посаді судді, не може поглинати собою подання на адресу ВРП рекомендацію про звільнення такого судді. Комісія вважає, що такий висновок суду свідчить про суб`єктивну вибірковість застосування і звужене тлумачення судом положень Закону № 1402-VIII.
29. Комісія звертає увагу на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не зазначив мотиви, з яких дійшов висновку, що рішення Комісії є немотивованим відповідно до вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України). Обов`язок Комісії наводити підстави ухвалення рішення або мотиви, з яких вона дійшла відповідних висновків, не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання невідповідності судді ОСОБА_1 займаній посаді здійснено Комісією за сукупним результатом усіх критеріїв (компетентності, професійної етики, доброчесності), а не за кожним критерієм окремо. Оскаржуване рішення Комісії містить не «перелік засобів встановлення відповідності судді займаній посаді», як встановив суд, а підстави його ухвалення (критерії компетентності, професійної етики і доброчесності та набрані суддею бали за кожен з цих критеріїв). Водночас вмотивованим є рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується. 
30. Крім того, на переконання Комісії, суд першої інстанції поза межами своїх повноважень втрутився в адміністративний розсуд Комісії як суб`єкта владних повноважень, оскільки поза встановленою законом процедурою оцінювання відповідності судді займаній посаді за визначеними законом критеріями визнав ОСОБА_1 таким, що відповідає займаній посаді судді за результатами його кваліфікаційного оцінювання. 
31. Також Комісія вважає, що у ОСОБА_1 відсутнє право на оскарження рішення від 15 травня 2018 року № 644/ко-18, яке виникає лише у сукупності з рішенням ВРП, ухваленим за рекомендацією Комісії.
32. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1  зазначив, що у випадку порушення Комісією прав особи, в тому числі судді, що підлягає кваліфікаційному оцінюванню, зокрема прийняття неправомірного, на думку цієї особи, рішення, така особа має право оскаржити його на підставі статей 8, 55 Конституції України, не обмежуючись підставами, наведеними у частині третій статті 88 Закону № 1402-VIII. 
33. Крім того, на переконання позивача, в рішенні від 16 жовтня 2018 року суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання Комісії лише на засоби встановлення відповідності судді займаній посаді та кількість виставлених за результатами кваліфікаційного оцінювання балів не дають змоги встановити, за яким конкретно критерієм позивач не відповідає займаній посаді, жодним чином не дозволяє встановити дійсних підстав, з яких виходила Комісія під час ухвалення рішення, і мотивів його прийняття. Зазначене рівною мірою стосується усіх частин оскаржуваного рішення, з огляду на що правомірно було скасовано судом в цілому.
ІІ. Апеляційна скарга ОСОБА_1 .
34. В апеляційній скарзі на додаткове рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 листопада 2018 року ОСОБА_1 не погоджується із цим рішенням в частині зобов`язання Комісії прийняти рішення за наслідками пройденого кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 відповідно до статті 88 Закону № 1402-VIII.
35. ОСОБА_1 зауважує, що це рішення не спроможне ефективно захистити права позивача та виключити подальші протиправні рішення Комісії й необхідність повторного звернення до суду. 
У зв`язку із зазначеним позивач просить скасувати додаткове рішення від                15 листопада 2018 року та ухвалити нове - про задоволення позову, а саме про зобов`язання Комісії рекомендувати ОСОБА_1 для обрання на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва безстроково.
36. Комісія у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1  заперечує проти її задоволення в частині зобов`язання Комісії рекомендувати ОСОБА_1 для обрання на посаду судді окружного адміністративного суду міста Києва безстроково. Водночас просить скасувати додаткове рішення як незаконне, оскільки судом першої інстанції допущено втручання у дискреційні повноваження Комісії, до того ж підстав для скасування рішення Комісії від 15 травня 2018 року     № 644/ко-18 немає, а позов задоволенню не підлягає.

Оцінка Великої Палати Верховного Суду
37. Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені в апеляційних скаргах й у відзивах на них, Велика Палата Верховного Суду виходить із таких міркувань.
38. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
39. Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.
40. Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.
41. Відповідно до частин першої та другої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є:          1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика;         3) доброчесність.
42. Пунктом 2 частини четвертої статті 83 Закону № 1402-VIII встановлено, що підставою для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Комісії про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.
43. Згідно із частиною п`ятою статті 83 Закону № 1402-VIII Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджується ВККС.
44. На виконання вимог Закону № 1402-VІІІ Комісія рішенням від 03 листопада     2016 року затвердила Положення № 143/зп-16, а рішенням від 04 листопада         2016 року № 144/зп-16 - Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).
45. Згідно з пунктом 34 розділу ІІІ Положення № 143/зп-16 рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. Зокрема, у мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом № 1402-VІІІ підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення. Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.
46. Пунктами 10 та 11 розділу V Положення № 143/зп-16 встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді.
Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимального можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала, більшого за 0.
47. Відповідно до частин другої і третьої статті 88 Закону № 1402-VІІІ суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
48. Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
49. Аналіз наведених норм свідчить про те, що кваліфікаційне оцінювання є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
50. При цьому виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.
51. Водночас за змістом статей 1, 3 Закону України від 21 грудня 2016 року                № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції ВРП.
52. Тобто вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції ВРП після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.
53. Водночас за нормами Закону № 1402-VIII (стаття 88) рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання суддя, (кандидат на посаду судді) має право оскаржити до адміністративного суду.
54. При цьому рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком ВККС. 
55. З огляду на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання, підведення її підсумків (у ВККС) і застосування наслідків (рішенням ВРП) є стадіями єдиного провадження, рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього «кваліфікаційного» провадження.
56. Звільнення судді з посади є конституційною функцією ВРП. У межах «кваліфікаційного» провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України. 
57. ВРП може ухвалити рішення про відмову у задоволенні подання про звільнення судді з посади. В цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення. 
58. Отже, зважаючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження ВРП та ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що передбачене частиною першою статті 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП. У протилежному випадку дублюються функції щодо його перегляду Верховним Судом та ВРП, що є неприпустимим.
59. Враховуючи концепцію належного врядування, зміст якої, зокрема, розкритий у практиці Європейського суду з прав людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
60. З урахуванням послідовності (стадійності) прийняття остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватись щодо остаточного рішення, яке уповноважена приймати ВРП. 
61. Під час розгляду цієї справи Великою Палатою Верховного Суду установлено, що рішенням ВРП від 09 січня 2020 року № 2/0/15-20 відмовлено у задоволенні подання ВККС про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України через невмотивованість рішення Комісії від 15 травня 2018 року № 644/ко-18.
62. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
При цьому Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити у широкому розумінні у світлі частини третьої статті 124 Конституції України, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. 
63. Згідно з частиною першою статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, установлених статтею 238 цього Кодексу.
64. З огляду на те, що рішенням ВРП відмовлено у задоволенні подання про звільнення судді ОСОБА_1 з посади, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг Комісії та ОСОБА_1 і скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року та додаткового рішення цього ж суду від 15 листопада 2018 року і закриття провадження у цій справі.
Керуючись статтями 243, 250, 310, 315, 319, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційні скарги Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від                     16 жовтня 2018 року та додаткове рішення цього суду від 15 листопада 2018 року скасувати.
3. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий суддя-доповідач                                                                 О. Б. Прокопенко
Судді:                                     Н. О. Антонюк                                              Л. М. Лобойко
                                           Т. О. Анцупова                                             Н. П. Лященко
                                           С. В. Бакуліна                                              В. В. Пророк
                                           В. В. Британчук                                           Л. І. Рогач
                                           М. І. Гриців                                                   О. М. Ситнік
                                           Д. А. Гудима                                                 О. С. Ткачук
                                           Ж. М. Єленіна                                               В. Ю. Уркевич
                                           О. С. Золотніков                                          О. Г. Яновська
                                                О. Р. Кібенко 
Відповідно до частини третьої статті 355 КАС України постанова оформлена суддею Анцуповою Т. О.