Ухвала
 
22 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 297/1486/17
провадження № 61-7987ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яка була поширена про нього як громадянина та депутата Берегівської міської ради Закарпатської області в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача, зареєстрованого під іменем «ОСОБА_4», в коментарі від ІНФОРМАЦІЯ_1, розміщеному користувачем, зареєстрованим під іменем «ОСОБА_2 », а саме: «Відповідь Берегівської прокуратури ОСОБА_5. Повідомляю, що слідчим відділенням Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області кримінальні провадження за період 2012-2017 років відносно ОСОБА_1 , зокрема щодо організації незаконного грального бізнесу та здійснення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула особа НЕ ЗАКРИВАЛИСЬ…»; зобов`язати ОСОБА_2 спростувати вищевказану поширену нею недостовірну інформацію шляхом опублікування у соціальній мережі « Facebook » на своїй власній сторінці або на сторінці користувача, зареєстрованого під іменем « ОСОБА_4 », її заявою наступного змісту: «Інформація та факти, поширені мною у коментарі від ІНФОРМАЦІЯ_1, розміщеному мною на сторінці користувача « ОСОБА_4 » в соціальній мережі « Facebook », про громадянина та депутата Берегівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1, а саме: «Відповідь Берегівської прокуратури ОСОБА_5. Повідомляю, що слідчим відділенням Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області кримінальні провадження за період 2012-2017 років відносно ОСОБА_1 , зокрема щодо організації незаконного грального бізнесу та здійснення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула особа НЕ ЗАКРИВАЛИСЬ…» - є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію громадянина та депутата Берегівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 ».
 
Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що розміщення відповідачем в соціальній мережі « Facebook » на сторінці користувача, зареєстрованого під іменем «ОСОБА_4», вищевказаного наклепницького коментаря, порушило його особисті немайнові права, зокрема право на повагу до гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації. Факт порушення відповідачем таких прав підтверджується тим, що в зазначеному коментарі міститься негативна інформація з ганебними з точки зору людської моралі, несправедливими висловлюваннями, спрямованими на створення в суспільстві думку та уявлення про його людські якості й здібності, така інформація відповідачем не доведена. Відповідач не дотрималася принципів інформаційних відносин та вдалася до поширення інформації, що не має офіційного підтвердження, вірогідність якої не встановлено, та є обґрунтовані підстави сумніватися в її правдивості, тобто до поширення чуток. ОСОБА_2 порушила межу здійснення права на свободу слова, на інформацію з одного боку та право на повагу до його людської гідності, честі, ділової репутації.
 
Рішенням Берегівського районного суду від 07 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року (повний текст якої складено 06 березня 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Берегівського районного суду від 07 лютого 2018 року - без змін.
 
08 травня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від   07 лютого 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову в цій справі є захист честі, гідності та ділової репутації.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. 
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Необхідність розгляду справи в касаційному порядку ОСОБА_1 обґрунтував тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у справах про визнання недостовірною інформації, яка поширена в соціальній мережі. Крім того, суди не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 727/8388/17, про те, що посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного.
 
Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки висновки судів не суперечать правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 727/8388/17, в якій встановлені обставини, які не є подібними до обставин, встановлених судами в цій справі, а тому викладені в ній висновки не підлягають беззастережному застосуванню в цій справі. Вказаною постановою Верховного Суду було задоволено касаційну скаргу заявника і передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у зв`язку з тим, що суди не перевірили належним чином доводів сторін у справі, не визначили характер поширеної відповідачем інформації та не з`ясовували, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням, тому дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову. Натомість в цій справі судами встановлено, що розміщений відповідачем коментар в соціальній інтернет-мережі « Facebook » є повністю скопійованим текстом з листа керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 07 квітня 2017 року, і така інформація не є ні фактичним твердженням, ні оціночним судженням відповідача, яка не є автором цієї інформації. 
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи      від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня  1997 року). 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Зазначення у постанові Закарпатського  апеляційного суду від 25 лютого 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. О. Кузнєцов	
 	 	
 	М. Ю. Тітов