22-ц/804/1843/20 
                                                                                264/4025/19 
                                               
Головуючий у 1 інстанції Костромітіна О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      27 травня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

                   головуючого суді Принцевської В.П.
                   суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.
                   секретар Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 березня 2020 року у цивільній справі № 264/4025/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,         
   В С Т А Н О В И В:

        21.06.2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з цим позовом до ОСОБА_1 , зазначаючи, що 26.03.2009 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір №б/н, згідно умов котрого остання отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 30.04.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 356965,07 грн., з яких: 5981,19 грн. заборгованість за кредитом; 348216,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2766,97 грн. заборгованість за пенею та комісією. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише певної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 124122,25грн., яка складається з: 5981,19 грн. заборгованість за кредитом; 118141,06 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 10.02.2009 року по 29.01.2018 року В зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 124122,25 грн. за кредитним договором та судові витрати по справі та суму сплаченого судового збору.
        Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 березня 2020 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.03.2009 року в розмірі 5981,19 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 92,56 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

        З вказаним рішенням не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк»  і оскаржив його в апеляційному порядку. Посилався на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 10.02.2009 року по 29.01.2018 року в розмірі 118141,06 грн., та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

           Сторони та їх представники до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками і телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм за номером 1843.

           Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

      Судом правильно встановлено, що 26.03.2009 року між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 15000 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. 
      У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
      До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
     Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30.04.2019 року складає 356965,07 грн., з яких: 5981,19 грн. заборгованість за кредитом; 348216,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2766,97 грн. заборгованість за пенею та комісією. Заборгованість до стягнення становить 124122,25грн., яка складається з: 5981,19 грн. заборгованість за кредитом; 118141,06 грн. заборгованість за відсотками. 
     За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
    Судом правильно встановлено, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування позивних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
    Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
      За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
     Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
     У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
    Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
    Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
   Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
    Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
     За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
     У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
    Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
    Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
     За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
    Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
     Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
     Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
      У заяві від 26.03.2009 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
    Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 10.02.2009 року по 29.01.2018 року.
    Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.03.2009 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.
    Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

    В статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм  матеріального права.

         Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

       Суд дійшов помилкового висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що на момент отримання відповідачкою кредитних коштів договір взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).
       До позову Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 діб пільгового періоду» з якої вбачається, що базова % ставка 2,5 %  щомісячних ( 30 % річних). Вказана довідка підписана відповідачкою 21.03.2009 року. Тобто відповідач була обізнана, що базова відсоткова ставка за спірним кредитним договором складає 30 % річних. 

         З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, а також змінити в частині визначення суми відшкодування судових витрат. 
          З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1574,01 грн. і 116 грн. 99 коп. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з позовом до суду.
          В іншій частині рішення суду залишити без змін.
          Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути » 175 грн. 45 коп. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою пропорційно задоволеним позовним вимогам.
   
          Керуючись ст. 376, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

                                                                 ПОСТАНОВИВ:

         Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
          Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 березня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, а також змінити в частині визначення суми відшкодування судових витрат. 
           Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити частково.
           Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1574,01 грн.
            Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 116 грн. 99 коп. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з позовом до суду.
            В решті частині рішення залишити без змін.
            Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 175 грн. 45 коп. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою пропорційно задоволеним позовним вимогам.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

           Судді