Ухвала
 
15 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 461/1/19
провадження № 51-1300ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого 
ОСОБА_5 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 серпня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 березня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належно обґрунтувати доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанції, що тягнуло б за собою скасування оскаржених судових рішень. Крім того, звернуто увагу захисника, що порушуючи питання про закриття кримінального провадження щодоОСОБА_6 , не наводить підстав для його закриття з огляду на вимоги статей 440 та 284 КПК.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі Верховного Суду 
від 16 березня 2020 року недоліки касаційної скарги захисник не усунув та допустився нових.
Зокрема, захисник ОСОБА_4 у повторно поданій касаційній скарзі зазначає про незаконність постановлених відносно засудженого ОСОБА_5 судових рішень, просить їх скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 
ст. 284 КПК, проте не наводить відповідного обґрунтування на підтвердження своїх доводів, що стало б підставою для закриття цього кримінального провадження.
Крім того, у виправленій скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, але обґрунтування зазначеним доводам також не наводить та не вказує на такі порушення судами першої та апеляційної інстанції, які, з огляду на положення ст. 413 КПК, були б підставою для скасування судових рішень.     
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги та зважаючи на відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог, наведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що захисник недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 серпня 2019 року 
та ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	   ОСОБА_2 	ОСОБА_3 	
Судді: