УХВАЛА
29 квітня 2020 року
м. Київ
справа №385/708/19
провадження №61-6990ск20
Верховний Суд у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2019 року та на постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року  в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
АТ «КБ «Приват Банк» звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилалося на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17 вересня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі  11838,81 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.
Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2019 року, залишеним без змін Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020, позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3966,13 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
13 квітня 2020 року АТ «КБ «Приват Банк» засобами поштового зв`язку подано до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2019 року та на постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині незадоволених судових вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у даній справі позивачем заявлена ціна позову  у розмірі 11 838,81 грн, яка станом на 01 січня  2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102*100=210 200).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
АТ КБ «Приват Банк» в касаційній скарзі зазначає, що судами була надана неправильна оцінка доказам у справі у відповідності до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки на думку скаржника відсоткова ставка була погоджена сторонами в Довідці, яка особисто підписана відповідачем, тому вищенаведений висновок Великої Палати Верховного Суду не може бути застосованим до даних правовідносин, а відтак від вказаного правового висновку необхідно відступити.
З приводу вищенаведеного суд касаційної інстанції зауважує, що суди попередніх інстанцій дослідили докази у справі та навели відповідне мотивування з цього приводу. Висновки судів узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Щодо критерію винятковості справи для позивача суд касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що критерій винятковості справи для скаржника носить суб`єктивне значення, а доводи скарги з цього приводу зводяться до незгоди з результатом розгляду справи, що не є безумовною підставою для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених в малозначній справі.
Таким чином, скаржник не обґрунтував належним чином потребу у касаційному перегляді судових рішень, ухвалених у малозначній справі для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на час подання касаційної скарги Велика Палата Верховного Суду не відступила від вищевказаної правової позиції, якій відповідають висновки судів попередніх інстанцій у оскаржуваних рішеннях, а посилання скаржника зводяться лише до переоцінки обставин справи, щодо яких суди попередніх інстанцій надали обґрунтовані висновки, що в контексті статті 400 ЦПК України не входить до компетенції Верховного Суду.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Зазначена справа є справою малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
З урахуванням вищенаведеного, оскільки АТ «КБ «Приват Банк»  подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2019 року та на постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року  в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  А. А. Калараш
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик