Справа № 464/4399/17                                Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.  
Провадження № 22-ц/811/84/20                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
        11 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИЛА:
26.06.2017 представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (яке під час знаходження даної справи у провадженні суду було перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС») про відшкодування шкоди. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилалася на те, що 11 лютого 2014 року о 13 год 40 хв. на перехресті пр. Червоної Калини - вул. Скрипника у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19 лютого 2014 року у справі №464/1939/14-п, винним у вищевказаній ДТП, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_3 . Ураховуючи, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент настання ДТП була застрахована АТ «СК “АХА Страхування», поліс ОСЦПВВНТЗ № АС/4386760 від 30.05.2013  і обов`язок щодо відшкодування завданої потерпілому шкоди згідно із ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закону) покладається на Відповідача як страховика, то останньому Позивачем було подано відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, а також надано представнику Страховика для огляду належний позивачу транспортний засіб. Проте, Відповідачем всупереч положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 було невірно визначено розмір страхового відшкодування, внаслідок чого позивачу було недоплачено суму такого страхового відшкодування. У зв`язку із цим, з метою захисту свого права на отримання виплати страхового відшкодування у повному розмірі, Позивач змушений був звернутись до суду із позовом, за результатами розгляду якого 09 березня 2016 року Сихівським районним судом м. Львова у справі № 464/7689/15-ц було постановлено рішення, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.07.2016 залишено без змін, стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_5 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 18728 гривень 71 копійку, пеню в розмірі 9 379 гривень 75 копійок, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України 3% річних в розмірі 535 гривень 69 копійок та інфляційні витрати в розмірі 3 785 гривень 07 копійок, а також судові витрати. Посилаючись на норми ст. 599, ст. 611, ч.2 ст. 625, ст. 992 ЦК України, ст. 36.5. Закону, вказала, що враховуючи те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2016 у справі № 464/7689/15-ц встановлено безпідставність невиплати страховиком частини страхового відшкодування у розмірі 18 728,71грн., стягнуто пеню, інфляційні втрати та 3% річних за період з 12.03.2015 до 23.02.2016, а фактично дані кошти Позивач станом на час підготовки цього позову так і не отримав, то Відповідач на підставі доданих розрахунків за період з 24.02.2016- до 23.06.2017 повинен сплатити на користь ОСОБА_6 пеню в розмірі 7860,92 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 430,53 грн та три відсотки річних у розмірі 747,00 грн  та несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 100 грн. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4 800 грн та судовий збір у розмірі 640 грн.
Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС». В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що у даній справі 11.02.2014 виникло договірне зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та з цієї дати починається перебіг позовної давності, тому строк позовної давності стосовно заявлених вимог сплив 11.02.2017. Стверджує, що суд першої інстанції помилково не застосував у даному випадку спеціальну позовну давність до вимог про стягнення пені, розрахунок пені міг би охоплювати період з 26.06.2016 до 26.06.2017. Звертає увагу на те, що страхове відшкодування має разовий характер, воно не підлягає індексації, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник ОСОБА_7 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 судові витрати на професійну правничу допомогу, надану під час апеляційного розгляду справи у розмірі 2 240,00 грн.
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає. 
Судом установлено, що 11.02.2014 в м. Львові на перехресті вулиці Скрипника та проспекту Червоної Калини сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль ВАЗ21140, р.н. НОМЕР_2 .
Постановою від 19.02.2014 винним у настанні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3 який, керуючи автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 , порушив вимоги Правил дорожнього руху.
Цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_3 була застрахована у відповідача згідно з полісом № АВ/3652104, дійсним з 30.05.2013 до 30.05.2014.
У передбачений Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.
На підставі страхового акта від 20 січня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» прийняло рішення про виплату ОСОБА_8 страхового відшкодування в розмірі 12 634,46 грн та здійснило таку.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2016, яке набрало законної сили 11.07.2016, у цивільній справі № 464/7689/15-ц за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування» про відшкодування шкоди стягнуто з ПрАТ Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_6 недоплачену сум страхового відшкодування в розмірі 18 728, 71 грн, пеню в розмірі 9 379,75 грн, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України 3% річних в розмірі 535,69 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 785,07 грн, витрати у зв`язку з відновленням порушеного права в розмірі 3 000грн, а також судові витрати (а.с.6-8).
Вказаним рішенням суду встановлено, що виплата страхового відшкодування мала місце не в повному обсязі, тому у зв`язку з прострочення виплати та несвоєчасного виконання грошового зобов`язання із відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня на підставі ст.36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» та інфляційні втрати, і три відсотки річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за період з дня, коли страхове відшкодування мало бути виплачено, тобто з 12.03.2015 по 23.02.2016.
Відповідно до норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
 
Установлено також, що у зв`язку з поданням касаційної скарги  ПрАТ “СК “АХА Страхування” ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2016 було відкрито касаційне провадження у даній справі та за клопотанням страховика виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2016 у справі № 464/7689/15-ц  зупинено до закінчення касаційного розгляду (а.с.40).
Постановою Верховного Суду від 13.06.2018 касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» залишено без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року залишено без змін,  поновлено виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2016 року (а.с.104-110).
Поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні було здійснено державним виконавцем 26.09.2018, шляхом винесення відповідної постанови за заявою представника стягувача ОСОБА_2 .
Безпосередньо на картковий рахунок ОСОБА_6 кошти в сумі 37 482,52 грн Подільським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перераховано 27.09.2018, що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_4 .
Згідно із ст. 992 Цивільного Кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Відповідно до ст. 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2016 у справі № 464/7689/15-ц було стягнуто пеню, інфляційні втрати та 3% річних за період з 12.03.2015 до 23.02.2016, а належним чином виконання зобов`язання відповідача, тобто зарахування коштів безпосередньо на картковий рахунок позивача було проведено 27.09.2018, то відповідачем було допущено прострочення виконання свого грошового зобов`язання з виплати частини страхового відшкодування на 946 календарних днів за період з 24.02.2016 до 27.09.2018, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі в розмірі 15051,19 грн, інфляційних втрат у розмірі 6307,43 грн та трьох відсотків річних у розмірі 1456,00 грн за вказаний період  слід   задовольнити.
Відповідно до ст 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України стосовно заявлених позивачем вимог сплив 11.02.2017, не обгрунтовані, оскільки згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Судом установлено, що позовна давність до вимоги ОСОБА_1  до ПрАТ «Страхова Компанія « АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11.02.2014, переривалась 04.09.2015 – пред`явленням позову у справі № 464/7689/15-ц; та 26.06.2017 – пред`явленням позову у даній справі №464/4399/17.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ні до основної, ні до додаткових вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних позовна давність не пропущена.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Доводи апеляційної скарги про те, що з огляду на спеціальну позовну давність до вимог про стягнення пені, розрахунок пені міг би охоплювати період з 26.06.2016 до 26.06.2017 (дата пред`явлення позову у даній справі), не заслуговують на увагу, оскільки на час звернення позивача до суду зобов`язання АТ «СК «АРКС» із виплати частини страхового відшкодування не було припиненим, і прострочення тривало, тому подання позову у цій справі охопило період нарахування пені до дати припинення зобов`язання його належним виконанням – 27.09.2018.
Доводи апелянта про те, що його зобов`язання було виконано 27.08.2018 шляхом перерахування коштів на рахунок Подільського РВДВС м. Київ також необґрунтовані, оскільки згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язаня припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Виконання зобов`язання належними сторонами слід розглядати як виконання зобов`язання належній особі – кредитору та виконання зобов`язання належною особою – боржником (ч.1 ст.527 ЦК України).
Органи державної виконавчої служби не є стороною в зобов`язанні – кредитором. Органами державної виконавчої служби здійснюється лише примусове виконання рішення суду в разі, якщо боржник відмовляється виконати рішення суду в добровільному порядку.
Ураховуючи наведене, датою належного виконання відповідачем грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок позивача – 27.09.2018.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, слід стягнути з ПАТ «Страхова Компанія «АРКС» на користь ОСОБА_6 , понесені витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції – у розмірі 2 240 грн, що підтверджуються розрахунком розміру правничої допомоги та актом наданих послуг, який містить детальну інформацію про обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт(а.с.241- 242).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення. 
       Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.
       Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС» на користь ОСОБА_5 , понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 240 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 11.06.2020

Головуючий 

Судді