Номер провадження: 22-ц/813/3712/20 
Номер справи місцевого суду: 504/2207/17
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2020 року                                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,        
учасники справи: 
позивач – Кредитна спілка «Істок»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кредитної спілки «Істок» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2019 року у складі судді Доброва П.В., 
в с т а н о в и в:
У липні 2017 року КС «Істок» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтований тим, що 05.11.2013 між сторонами було укладено кредитний договір КДК-1696 за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 15000 грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 39,5% річних строком на 18 календарних місяців. 28.11.2013 між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору КДК 1696 від 05.11.2013 за умовами якого у зв`язку з порушенням графіку повернення кредиту та сплати відсотків відсоткова ставка за договором становить 158% річних. У зв`язку з тим, що позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював сплату за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості. 02.06.2016 рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» стягнуто заборгованість за кредитним договором КДК-1696 від 05.11.2013 в розмірі 29951,79 грн. Так як відповідач не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилася станом на 31.07.2017 в розмірі 41561,37 грн., що складається з заборгованості по відсотками-9 382,60грн.; інфляційних нарахувань 28635,44 грн.; 3% річних в розмірі 3 543,33 грн.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, КС «Істок» звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що відповідач не виконував рішення Комінтернівського районного суду від 02.06.2016 на протязі декількох років у зв`язку з чим у нього утворилася нова заборгованість в загальному розмірі 41 561,37 грн., яка складається з 9382,60 грн. відсотків за договором, нарахованих за період з 01.01.2016 по 31.07.2017; 3% річних в розмірі 3 543,33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 28 635,44 грн. за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог також послався на ст. ст. 526 та 1049 ЦК України.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 05.11.2013 між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за умовами якого спілка надала ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 15000 грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 39,5% річних строком на 18 місяців. Позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається із нарахованих відсотків та частини кредиту, у дати та у розмірі, що вказані у графіку повернення кредиту та сплати відсотків, наведеному в додатку до кредитного договору, який є невід`ємною частиною договору.
Сторони погодили, що строк даного договору становить 18 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 05.11.2013 до 05.05.2015, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
Згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є додатком до кредитного договору №КДК2-1696 від 05.11.2013, останній платіж підлягав сплаті позичальником 05.05.2015. 
28.11.2013 між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно до якого у зв`язку з порушенням позичальником графіку повернення кредиту та сплати відсотків відсоткова ставка за договором становить 158% річних. 
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.06.2016 з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» стягнуто заборгованість за кредитним договором КДК-1696 від 05.11.2013, яка утворилась станом на 31.12.2015 в розмірі 29 951,79 грн. з яких 4 466, 19 грн. заборгованість за тілом кредиту, 25 485,60 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Вказане судове рішення набрало законної сили 13.06.2016. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, яка утворилася в період з 01.01.2016 по 31.07.2017, а також інфляційні та 3% річних нараховані на загальну суму процентів, стягнутих за рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.06.2016 та за період з 01.01.2016 по 31.07.2017.
Верховний Суд у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловив позицію про неможливість нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору. За закінченням строку дії договору та у зв`язку з невиконанням зобов`язання за ним можуть нараховуватися лише суми, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України (п.91 постанови).
Вказаний висновок суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). 
Таким чином вимоги банку про стягнення процентів після травня 2015 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог про стягнення відсотків нарахованих за період з 01.01.2016 по 31.07.2017. 
Проте погодитися з висновками суду в іншій частині рішення неможна, виходячи з наступного.
Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідач у своєму відзиві підтвердив, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.06.2016 в апеляційному порядку не оскаржував, на час звернення позивача до суду з даним позовом (11.07.2017) рішення повністю виконано не було.
Доказів погашення заборгованості з часу ухвалення рішення суду відповідач не надав. 
У випадку наявності судового рішення про стягнення коштів, яке не виконується боржником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України за весь період невиконання такого судового рішення. 
Суд першої інстанції порушив норми матеріального права, вважаючи, що вимоги в цій частині є безпідставними, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та 3 % річних від простроченої суми боргу за відсотками, яка становить 25485,60 грн. за період з 13.06.2016 по 11.07.2017. 
Розрахунок 3% річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 %/365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. 
Таким чином, 3% річних у вказаній справі становить 823 грн., виходячи з такого розрахунку: 3%?393/366 ? 25 485,60 грн.
При цьому суд виходить з суми боргу за рішенням суду від 02.06.2016 в розмірі відсотків - 25 485, 60 грн., оскільки в таких межах заявлений позов, про що свідчить позовна заява та розрахунок боргу позивача (а.с.17).
Сума інфляції розраховується за формулою: (сума боргу х % інфляції) = сума боргу разом з інфляцією - борг = інфляційне збільшення.
Таким чином, інфляційні втрати у вказаній справі становлять 3 822,82 грн., виходячи з такого розрахунку:
-червень 2016 року=25 485,60 грн.*99.8%-25 485,60 грн.=0грн.
-липень 2016 року =25 485,60 грн.*99.9%-25 485,60 грн.=0грн.
-серпень 2016 року =25 485,60 грн.*99.7%-25 485,60 грн.=0грн.
-вересень 2016 року =25 485,60 грн.*101.8%-25 485,60 грн.=458,74грн.
-жовтень 2016 року =25 485,60 грн.* 102.8%-25 485,60 грн.=713, 60грн.
-листопад 2016 року = 25 485,60 грн.* 101.8%-25 485,60 грн.= 458,74грн.
-грудень 2016 року = 25 485,60 грн.* 100.9%-25 485,60 грн.= 229,37грн.
-січень 2017 року= 25 485,60 грн.* 101.1%-25 485,60 грн.= 280,34грн.
-лютий 2017 року = 25 485,60 грн.* 101.0%-25 485,60 грн.= 254, 85грн.
-березень 2017 року = 25 485,60 грн.* 101.8%-25 485,60 грн.= 458,74грн.
-квітень 2017 року= 25 485,60 грн.* 100.9%-25 485,60 грн.= 229,37грн.
-травень 2017 року = 25 485,60 грн.* 101.3%-25 485,60 грн.= 331,31 грн.
-червень 2017 року= 25 485,60 грн.* 101.6%-25 485,60 грн.= 407,76 грн.
-458,74грн.+713,60грн.+458,74грн.+229,37грн.+280,34грн.+254,85грн.+458,74грн.+229,37 грн.+331,31грн.+ 407,76 грн.=3822,82 грн.
З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позову КС «Істок» в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 3 822,82 грн. інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних в розмірі 823 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Істок» задовольнити частково.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2019 року в частині відмови в задоволенні вимог Кредитної спілки «Істок» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат скасувати.
Позов Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІН НОМЕР_1 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Кредитної спілки «Істок» (ІК 26364449), місцезнаходження:м.Одеса, Адміральський проспект,7, три проценти річних у розмірі 823 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 822,82 грн, судові витрати в розмірі 493 грн. 
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: