Постанова
Іменем  України
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 161/8324/16-ц
 
провадження № 61-1756 св 17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Луцька районна державна адміністрація Волинської області, 
треті особи: сільськогосподарське приватне підприємство «Рать»,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_1 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 , ОСОБА_181 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_189 , ОСОБА_190 , ОСОБА_191 , ОСОБА_192 , ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , ОСОБА_199 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 , ОСОБА_209 , ОСОБА_210 , ОСОБА_211 , ОСОБА_212 , ОСОБА_213 , ОСОБА_214 , ОСОБА_215 , ОСОБА_216 , ОСОБА_217 , ОСОБА_218 , ОСОБА_219 , ОСОБА_220 , ОСОБА_221 , ОСОБА_222 , ОСОБА_223 , ОСОБА_224 , ОСОБА_225 , ОСОБА_226 , ОСОБА_227 , ОСОБА_228 , ОСОБА_229 , ОСОБА_230 , ОСОБА_231 , ОСОБА_232 , ОСОБА_233 , ОСОБА_234 , ОСОБА_235 , ОСОБА_236 , ОСОБА_237 , ОСОБА_238 , ОСОБА_239 , ОСОБА_240 , ОСОБА_241 , ОСОБА_242 , ОСОБА_243 , ОСОБА_244 , ОСОБА_245 , ОСОБА_246 , ОСОБА_247 , ОСОБА_248 , ОСОБА_249 , ОСОБА_250 , ОСОБА_251 , ОСОБА_252 , ОСОБА_253 , ОСОБА_254 , ОСОБА_255 , ОСОБА_256 , ОСОБА_257 , ОСОБА_258 , ОСОБА_259 , ОСОБА_260 , ОСОБА_261 , ОСОБА_262 , ОСОБА_263 , ОСОБА_264 , ОСОБА_265 , ОСОБА_266 , ОСОБА_267 , ОСОБА_268 , ОСОБА_269 , ОСОБА_270 , ОСОБА_271 , ОСОБА_272 , ОСОБА_273 , ОСОБА_274 , ОСОБА_275 , ОСОБА_276 , ОСОБА_277 , ОСОБА_278 , ОСОБА_279 , ОСОБА_280 , ОСОБА_281 , ОСОБА_282 , ОСОБА_283 , ОСОБА_284 , ОСОБА_285 , ОСОБА_286 , ОСОБА_287 , ОСОБА_288 , ОСОБА_289 , ОСОБА_290 , ОСОБА_291 , ОСОБА_292 , ОСОБА_293 , ОСОБА_294 , ОСОБА_295 , ОСОБА_296 , ОСОБА_297 , ОСОБА_298 , ОСОБА_299 , ОСОБА_300 , ОСОБА_301 , ОСОБА_302 , ОСОБА_303 , ОСОБА_304 , ОСОБА_305 , ОСОБА_306 , ОСОБА_307 , ОСОБА_308 , ОСОБА_309 , ОСОБА_310 , ОСОБА_311 , ОСОБА_312 , ОСОБА_313 , ОСОБА_314 , ОСОБА_315 , ОСОБА_316 , ОСОБА_317 , ОСОБА_318 , ОСОБА_319 , ОСОБА_320 , ОСОБА_321 , ОСОБА_322 , ОСОБА_323 , ОСОБА_324 , ОСОБА_325 , ОСОБА_326 , ОСОБА_327 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Данилюк В. А., Грушицького А. І., Киці С. І.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2016 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Луцької районної державної адміністрації Волинської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня  2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - колективне сільськогосподарське підприємство «Рать» (далі - КСП «Рать»).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 02 лютого               2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб інших вищевказаних співвласників земельної ділянки, які зазначені у додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку від 22 серпня 2012 року. 
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від ОСОБА_328 від 24 березня 2010 року він отримав у спадщину право на земельну частку (пай), розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів, у колишньому КСП «Рать» у с. Ратнів Луцького району Волинської області.
У 2016 році він звернувся до Луцької районної державної адміністрації Волинської області із заявою про видачу державного акта на вказану земельну ділянку, проте дізнався, що його земельна частка (пай) за спільною заявою співвласників включена до єдиного масиву, площею 925,5819 га, на який видано державний акт на право власності на земельну ділянку                     від 22 серпня 2012 року серія ЯМ № 484889, на ім`я уповноваженого ОСОБА_2 . Вважав, що такими діями відповідача порушено його права на земельну ділянку. 
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 серпня             2012 року серії ЯМ № 484889, на ім`я уповноваженого ОСОБА_2 , який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за                                     № 072280001010958.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року у складі судді Олексюка А. В. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 серпня 2012 року серії ЯМ № 484889 у частині включення до земельної ділянки, площею 925,5819 га, кадастровий номер 0722885400:03:000:0532, яка знаходиться на території Ратнівської сільської ради Луцького району Волинської області, земельного паю, площею 2,72 га, який належить ОСОБА_1 . У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області               від 20 вересня 2017 року стягнуто з Луцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи                                       у розмірі 1 125,12 грн. 
Рішення суду першої інстанціїмотивовано тим, що оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 серпня 2012 рокуу частині включення до земельної ділянки, площею 925,5819 га, земельної частки (паю), площею 2,72 га, який належить ОСОБА_1 , є незаконним, оскільки позивач не надав згоду на виділення його земельної частки (паю) у складі спільної земельної ділянки єдиним масивом. Висновком експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру                    від 24 травня 2017 року встановлено, що підпис у додатку до спільної заяви щодо передачі у спільну часткову власність земельних часток (паїв), виконаний не позивачем, а іншою особою. Таким чином, у цій частині оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку                           є недійсним.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням апеляційного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року апеляційну скаргу сільськогосподарського приватного підприємства «Рать» (далі - ССП «Рать») задоволено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року скасовані.               У задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 , отримавши згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24 березня           2010 року право на земельну частку (пай), розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів, у колишньому КСП «Рать», із заявою про виділення у натурі цієї земельної ділянки на місцевості до передачі її у 2012 році єдиним масивом              у спільну часткову власність не звертався. Після передачі у спільну часткову власність земельних часток (паїв) позивач отримував орендну плату                          від СПП «Рать» за використання цієї ділянки, тобто ОСОБА_1 погодився             з рішенням зборів власників сертифікатів колишнього КСП «Рать» про передачу у спільну часткову власність земельних ділянок, площею 987 га. ОСОБА_1 не позбавлений права на виділення йому зі спільної часткової власності належної йому частки земельної ділянки у натурі. 
Таким чином, позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, оскільки ОСОБА_1 не звертався із заявою про виділення його земельної частки (паю) з єдиного масиву, площею 925,5819 га, на який виданий оспорюваний державний акт від 22 серпня 2012 року. Крім того, співвласники земельної ділянки, на яку видано спірний державний акт, а також СПП «Рать», як суб`єкт господарювання, що орендує цю земельну ділянку, залучені до участі у справі в якості третіх осіб, тоді як вони мають бути залученими в якості відповідачів, оскільки вирішується питання про їх права та обов`язки щодо спірної земельної ділянки. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що  ОСОБА_1 , починаючи з 2010 року, отримував від СПП «Рать» орендну плату за використання належної йому земельної частки (паю), при цьому договори між останніми не укладалися,              а підприємство платило орендну плату за фактичне використання його земельної частки (паю). 
Порушення прав позивача полягало у тому, що поза його волею земельну частку (пай) було включено в єдиний масив та видано один державний акт на весь цей масив. При цьому він став одним із 331 учасників спільної часткової власності на земельну ділянку, площею 925,5819 га, і тепер вимушений спільно із 330 особами володіти, користуватись і розпоряджатись своєю часткою                  у земельній ділянці.
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                    від 07 березня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 161/8324/16-ц з Луцького міськрайонного суду Волинської області. 
У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                 від 14 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачеві. 
2.                 Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. 
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину.
Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (частини перша-друга статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)              земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»).
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок                          у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.
Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить            правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач, отримавши на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 березня 2010 року право на земельну частку (пай), розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів,                      з відповідною заявою про виділення йому у натурі на місцевості цієї земельної ділянки до передачі її у 2012 році єдиним масивом у спільну часткову власність не звертався. 
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що після передачі у спільну часткову власність земельних часток (паїв) позивач отримував орендну плату від СПП «Рать» за використання цієї ділянки, що ним також визнається у касаційній скарзі, тобто ОСОБА_1 погодився                            з рішенням зборів власників сертифікатів колишнього КСП «Рать» про передачу у спільну часткову власність земельних ділянок, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. 
ОСОБА_1 не позбавлений права на виділення у встановленому законом порядку зі спільної часткової власності належної йому частки земельної ділянки у натурі на місцевості. 
Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не доведено порушення його прав відповідачем, оскільки останній не звертався із відповідною заявою про виділення земельної частки (паю) з єдиного масиву, площею 925,5819 га, на який виданий оспорюваний державний акт від 22 серпня 2012 року. 
Крім того, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що співвласники земельної ділянки, на яку видано спірний державний акт, а також СПП «Рать», як суб`єкт господарювання, що орендує цю земельну ділянку, залучені до участі у справі в якості третіх осіб, проте вони мають бути залучені в якості відповідачів, оскільки вирішувалося питання про їх права та обов`язки щодо належної їм земельної ділянки. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення апеляційного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Р. А. Лідовець
 
Д. Д. Луспеник