П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
20 травня 2020 року                                                                                      місто Київ 
 
                                                                                         справа № 757/31456/15-ц
                                                                                     провадження № 22-ц/824/5778/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Бут Надією Анатоліївною, 
 
на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 20 листопада 2019 року, постановлену у складі судді Новака Р.В. 
 
у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м.Києві від 11 травня 2016 року у справі № 757/31456/15-ц   за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2018 року  ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пеліхоса Є.М. звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м.Києві від 11 травня 2016 року у справі № 757/31456/15-ц у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Свою заяву обґрунтовував тим, що рішенням Печерського районного суду м.Києвавід 11 травня 2016 року у цивільній справі №757/31456/15-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  до Генеральної прокуратури України, третя особа:  ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію. 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 липня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від26 вересня 2016 року, рішення Печерського районного суду м.Києва  від 11 травня 2016 року, залишено без змін.
Приймаючи зазначені рішення, суди дійшли до висновку, що інформація викладена в листі в.о. Генерального прокурора України ОСОБА_2 від 7 березня 2014 року №14/1/1- 58вих.14, надісланого Голові представництва Європейського Союзу в Україні ОСОБА_5 щодо початку досудового розслідування у кримінальних провадженнях за фактами злочинів, вчинених колишніми високопосадовцями, у тому числі ОСОБА_1 за ст.191 КК України, є достовірною. Такий висновок суди мотивували посиланням на витяг з кримінального провадження № 42014000000000069 та витяг з кримінального провадження № 42014000000000070, згідно яких 6 березня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.191 КК України та ч.3ст.209 КК України за фактами сприяння вищого керівництва держави, у тому числі першого віце-прем`єр-міністра України ОСОБА_1 , заволодінню державним майном та коштами на суму понад 1 млрд. грн. та подальшою їх легалізацією.
В процесі розгляду цієї цивільної справи у суді першої інстанції Витяги з кримінальних проваджень були надані відповідачем у вигляді копій паперових аркушів з нанесеним друкованим текстом, завірених слідчим ОСОБА_6 .
У позивача виникали сумніви щодо доказової сили Витягів з кримінальних проваджень в виду того, що в наданих відповідачем копіях Витягів з кримінальних проваджень чітко вбачалась відсутність на них підпису реєстратора - першого заступника начальника Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 Позивач звертав увагу судів на цю обставину та просив витребувати у відповідача оригінали цих Витягів для огляду. Але суд не погодився з доводами позивача, порахував інформацію, наведену у Витягах, достовірною та обмежився наявністю для її підтвердження копій Витягів з кримінальних проваджень, наданих відповідачем.
Після набрання рішенням Печерського районного суду м.Києва від 11 травня 2016 року законної сили, з`ясувались нові обставини, які на момент розгляду справи не могли бути відомі ані позивачу, ані суду.
Відповідно ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Оскільки позивач ОСОБА_1 згідно главі III Положення № 139 не входить до кола осіб, які мають будь-які права доступу до ЄРДР, то не міг самостійно безпосередньо в ЄРДР перевірити інформацію про реєстрацію кримінальних проваджень № 42014000000000069 та           № 42014000000000070 за фактами злочинів, вчинених колишніми високопосадовцям, у тому числі ОСОБА_1 за ст.191 КК України, станом  6 березня 2014 року або 7 березня 2014 року.
У провадженні Прокуратури міста Києва знаходиться кримінальне провадження             № 42015000000002526 за фактом зловживання владою (службовим становищем) та службового підроблення документів виконуючим обов`язки Генерального прокурора України ОСОБА_2 , що містили відомості про здійснення відносно ОСОБА_1 кримінальних проваджень з 6 березня 2014 року  за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України. У зазначеному провадженні ОСОБА_1 є потерпілим.
В межах вказаного кримінального провадження представнику потерпілого ОСОБА_7 згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 4 липня 2017 року у справі № 757/34332/17-к було надано тимчасовий доступ до Витягів з кримінальних проваджень № 42014000000000069 від  6 березня 2014 року  та № 42014000000000070 від 6 березня 2016 року станом на 6 березня 2014 року або 7 березня 2014 року  у Генеральній прокуратурі України.
На виконання ухвали від 4 липня 2017 року у справі № 757/34332/17-к відповідач Генеральна прокуратура України листом № 23/2-162 вих-17 від 22 серпня 2017 року повідомив представнику позивача ОСОБА_1 , що жодним нормативно-правовим актом не передбачено такого поняття, як «Витяг з кримінального провадження», хоча саме так дослівно називалися надані відповідачем докази. Відповідач у цьому листі також зазначив, що відповідно п.4.1. Положення № 69 відомості з Реєстру надаються у вигляді Витягу в порядку, встановленому КПК України. Генеральна прокуратура не надала доступу до Витягів з кримінальних проваджень, які надавались до цивільної справи.
Єдиним допустимим доказом того, що Генеральною прокуратурою України розпочаті кримінальні провадження за фактом злочинів, вчинених колишніми високопосадовцями, у тому числі ОСОБА_1 за ст.191 КК України, є належним чином оформлені Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
20 березня 2018 року в ході тимчасового доступу до речей та документів було встановлено, що станом на6  або 7 березня 2014 року  (момент повідомлення Голові представництва Європейського Союзу в Україні ОСОБА_5 недостовірної інформації) будь-яких оригіналів Витягів з ЄРДР немає.
Таким чином, допустимі докази достовірності інформації, що була повідомлена відповідачем та третьою особою Голові представництва Європейського Союзу в Україні ОСОБА_5 відносно позивача ОСОБА_1 , відсутні.
Копії Витягів з кримінальних проваджень, які були надані Генеральною прокуратурою України та покладені судом в основу рішення, є недостовірними доказами, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено такого документу, як «Витяг з кримінального провадження», на чому наполягає сам Відповідач в листах № 23/1/2-32793- 14 від 1 серпня 2017 року та № 23/2-162 вих-17 від 22 серпня 2017 року. Навіть, якщо уявити, що «Витяг з кримінального провадження» є документом або модифікуванням Витягу з ЄРДР, оригіналів наданих Витягів з кримінальних проваджень не існує, тому що особа-реєстратор, від імені якою нібито їх сформовано, перший заступник начальника Головного слідчого управління ОСОБА_9 не посвідчив їх своїм особистим підписом. Є тільки по 2 паперових аркушу з нанесеним на них друкованим текстом, що взагалі не може розглядати як доказ.
Вважає, що відповідач, у процесі розгляду справи зловживав наданими йому правами, надав суду недостовірні докази, чим ввів суд в оману, що призвело до прийняття судом неправильного рішення.
Відсутність в Генеральній прокуратурі України станом на 6або 7 березня 2014 року  Витягів з ЄРДР за кримінальними провадженнями № 42014000000000069 та                                              № 42014000000000070, тобто саме тих доказів, які були б підставами для відмови в задоволенні позовних вимог. Ця істотна обставина згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є підставою для перегляду рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2016 року у справі №757/31456/15-ц у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20 листопада 2019 року  залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами  рішення Печерського районного суду м.Києві від 11 травня 2016 року у справі № 757/31456/15-ц  за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію.
Не погоджуючись з такою ухвалою, представник заявника ОСОБА_1 - адвокат  Бут Н.А., подала апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити заяву про перегляд рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 травня 2016 року у справі № 757/31456/15-ц у зв`язку з ново виявленими обставинами, скасувати  рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2016 по справі № 757/31456/15-ц і ухвалити нове судове рішення, яким визнати недостовірною, такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію інформацію розповсюджену Генеральною прокуратурою України в особі в.о. Генерального прокурора України ОСОБА_2 в листі від 7 березня 2014 року наступного змісту: « правоохоронними органами України розпочато ряд кримінальних проваджень за фактами злочинів, вчинених колишніми високо посадовцями, зокрема: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишнім Прем`єр-міністром України (привласнення коштів державного бюджету України ст..191 КК України). У ході розслідування даних протиправних діянь перевіряються факти привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України»; зобов`язати Генеральну прокуратуру України спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 наступного змісту: « правоохоронними органами України розпочато ряд кримінальних проваджень за фактами злочинів, вчинених колишніми високо посадовцями, зокрема: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишнім Прем`єр-міністром України (привласнення коштів державного бюджету України ст..191 КК України). У ході розслідування даних протиправних діянь перевіряються факти привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України» шляхом направлення на ім`я Голови представництва Європейського союзу в Україні відповідного листа.
В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає законодавчо визначеній формі і змісту ухвали. Доводи та аргументи позивача, а також надані для доведення певних обставин справи докази, не були прийняті судом до уваги та  не були належним чином оцінені судом.
Суд першої інстанції не з`ясував сукупність доказів наданих позивачем та не визнав  істотні обставини, що викладені в заяві, підставою для перегляду рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 травня 2016 року  по справі №757/3.1456/15- ц у зв`язку з нововиявленими обставинами.
У відзиві на апеляційну скаргу представник офісу Генерального прокурора -               Ступак Д. заперечував проти доводів апеляційної скарги. Просив апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану. Зазначив, що допущені судом першої інстанції  описки в тексті оскаржуваної ухвали, не є підставою для її скасування.  Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своєї заяви, не є нововиявленими обставинами. 
В судовому засіданні  представники ОСОБА_1 - адвокати Бут Н.А. та Липчей О.В. доводи апеляційної скарги підтримали та просили їх задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення. 
Представник Генеральної прокуратури України - Ступак Д.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.
Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи в установленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання,  перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Предметом судового розгляду у цивільній справі № 757/31456/15-ц була інформація, надана Генеральною прокуратурою України Голові представництві Європейського Союзу в Україні ОСОБА_5 в листі від 7 березня 2014 року № 14/1/1-58 вих.14 стосовно початку досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за ст. 191 КК України. Позивач посилався на те, що така інформація є недостовірною, оскільки на момент направлення вказаного листа кримінальне провадження за вказаним фактом не було розпочато.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГПУ, третя особа: ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію /а.с.117, 120-121 том № 1/.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року (а.с.161-164 т. 1) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року (а.с.201-202 т. 1) - рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 травня 2016 року, залишено без змін.
Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом у рішенні вказано наявність кримінальних проваджень відносно ОСОБА_1 , що підтверджується витягами з кримінальних проваджень № 42014000000000069 від 6 березня 2014 року та №42014000000000070 від 6 березня 2014 року з Єдиного реєстру досудових розслідувань, які завірені слідчим Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 /а.с.87-90 т. 1/.
Як на нововиявлені обставини перегляду рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 травня 2016 року заявник посилається на відсутність в Генеральній прокуратурі України станом на 6або 7 березня 2014 року  витягів з ЄРДР за кримінальними провадженнями № 42014000000000069 та  № 42014000000000070, тобто саме тих доказів, які були б підставами для відмови в задоволенні позовних вимог. Ця обставина є істотною для справи, що не була і не могла бути відома ані позивачу, ані суду на час розгляду цієї цивільної справи.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник  в своїй заяві про перегляд рішення, не  є ново виявленими обставинами в розумінні положень ст..421 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами витлумачені в частині другій статті 423 ЦПК України.
Зокрема, такими підставами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1).
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не  були і не могли бути відомі заявнику. Необхідними умовами ново виявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»).
Встановлено, що предметом судового розгляду у цивільній справі є інформація, надана Генеральною прокуратурою України Голові представництва Європейського Союзу в Україні ОСОБА_5 в листі від 07 березня 2014 року № 14/1/1-58вих.14 стосовно початку досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за ст. 191 КК України. При цьому позивач посилався на те, що така інформація є недостовірною, оскільки на момент направлення вказаного листа кримінальне провадження за вказаним фактом не було розпочато.
Під час розгляду спору судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій перевірено доводи позивача про  внесення  6 березня 2014 року  до Єдиного реєстру досудових розслідувань  інформації щодо кримінальних проваджень за номерами №42014000000000069 від 6 березня 2014 року та №42014000000000070 від 6 березня 2014 року. 
Відсутність у Генеральній прокуратурі витягів з ЄРДР за кримінальними провадження  заявник обґрунтовує тим, що наявні в Генеральній прокуратурі оригінали витягів з кримінальних проваджень за номерами  42014000000000069 від 6 березня 2014 року та 42014000000000070 від 6 березня 2014 року не містять підпису реєстратора, про що йому стало відомо під час вчинення 20 березня 2018 року процесуальної дії.
При цьому, слідчим вилучені копії  витягів з ЄРДР у кримінальних провадженнях, які є ідентичними тим, що  подані представником Генеральної прокуратури України в обґрунтування заперечень на позовну заяву і  які були предметом дослідження під час розгляду справи по суті.
Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу  судового рішення.
Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами,  необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу ( як підтвердження факту).
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Таким чином, слід дійти висновку, що обставина, на яку посилається заявник у заяві про перегляд рішення Печерського районного суду м.Києва у зв`язку з нововиявленими обставинами, ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи, і не є нововиявленою обставиною у розумінні ст.423 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги  в тій частині, що  постановлена судом першої інстанції ухвала не відповідає законодавчо визначеній формі та змісту ухвали, доводи та аргументи позивача, а також надані для доведення певних обставин справи докази не були належним чином оцінені судом, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки  самі по собі такі доводи  не впливають на правильність висновків суду щодо відсутності підстав для перегляду  рішення Печерського районного суду м.Києва у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Інших доводів, що б давали підстави для скасування ухвали суду, апеляційна скарга не містить. 
За таких обставин, оскільки висновок суду першої інстанції про те, що обставини, зазначені заявником у заяві,  не є нововиявленими у розумінні ст..423 ЦПК України, є правильним,  доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постановлена  судом першої інстанції  залишити без змін. 
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Бут Надією Анатоліївною, - залишити без задоволення.
 Ухвалу  Печерського районного суду м.Києва від 20 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
            
Повна постанова складена 28 травня 2020 року.

 
  Суддя-доповідач:                                                       О.І. Шкоріна
 
  Судді:                                                                         Л.Д. Поливач
                                                                                      
                                                                                     А.М. Стрижеус