ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020                                                                                             Справа №  908/1428/19
м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),
суддів: Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 у справі №908/1428/19 (суддя Науменко А.О.; ухвалу постановлено о 11:12 год. у місті Запоріжжя, повний текст ухвали складено та підписано 11.09.2019)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м.Київ
до відповідача-1: Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м.Запоріжжя
до відповідач-2: Державної казначейської служби України, м.Київ
про відшкодування шкоди у сумі 122697,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 у справі №908/1428/19 (суддя Науменко А.О.) клопотання позивача про заміну відповідача-2 задоволено; замінено первісного відповідача-2 - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 37941997 (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168) на належного - Державну казначейську службу України, ідентифікаційний код юридичної особи 37567646 (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6); матеріали господарської справи №908/1428/19 передано за виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва.
Не погодившись з означеною ухвалою, Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (відповідач-1) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 у справі №908/1428/19 скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про заміну первісного відповідача-2 Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на належного - Державну казначейську службу України; та про направлення справи №908/1428/19 за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва. Апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду від 09.09.2019 є необґрунтованою, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
Свої доводи відповідач-1 обґрунтовує наступним: відповідно до п.п. 1, 12 Типового положення про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1183/5 від 20.04.2016, відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі відділ) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується головним територіальним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі через відповідні управління державної виконавчої служби Головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.
Відділ є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Кошти для Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області обліковуються на рахунках, відкритих в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 у справі №908/1428/19; відмовлено Дніпровському відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у задоволенні клопотання про розгляд справи за його участю та ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 28.10.2019.

21.10.2019 від ПАТ "Промінвестбанк" надійшов до суду відзив, у якому позивач з доводами апеляційної скарги не погоджується. З огляду на норми ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VІ, ст. 25, підп. 1 п. 9 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, п. 1, підп. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015, п. 2, підп. 2 п. 35, п. 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, саме Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

25.10.2019 Головне управління Державної казначейської служби України (відповідач-2) та Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (первісний відповідач-2) надіслали на електронну пошту суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу (без ЕЦП), а 29.10.2019 судом отримано оригінали цих документів.

Головне управління Державної казначейської служби України та Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області у своїх відзивах на апеляційну скаргу, які є аналогічними за змістом, звертають увагу на те, що позивачем були заявлені позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України 122697,80 грн. шкоди, завданої незаконними діями Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов`язаннями, ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів, здійснення інших операцій з бюджетними коштами. До повноважень Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області не належить відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб, оскільки у територіальних органах Державної казначейської служби України рахунки щодо відшкодування вищевказаної шкоди не відкриваються і відповідно видатки на ці цілі не передбачено. Саме Державною казначейською службою України, а не її територіальними органами здійснюється виконання судових рішень про стягнення з Державного бюджету України шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.  Відповідачі просять врахувати при розгляді справи та приєднати відзиви до матеріалів справи; винести судове рішення, яким залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 у даній справі - без змін.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.11.2019 зупинено провадження за апеляційною скаргою Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 у справі №908/1428/19 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №242/4741/16-ц у подібних правовідносинах.
04.03.2020 від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (позивач) подано до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення провадження у справі з копією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц, яку оприлюднено на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 19.02.2020.
За розпорядженням керівника апарату суду від 10.03.2020 для вирішення питання про поновлення апеляційного провадження, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Широбокової Л.П. - члена колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №908/1428/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2020 визначеною колегією прийнято апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 у справі №908/1428/19 до свого провадження; поновлено апеляційне провадження у справі №908/1428/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
За клопотанням позивача здійснено заміну відповідача-1 по справі №908/1428/19, а саме з Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області його правонаступником - Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69006, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Валерія Лобановського, будинок 10; код ЄДРПОУ 35036926).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області і Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про відшкодування шкоди у сумі 122697,80 грн., завданої незаконними діями Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тими обставинами, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2009 у справі №28/31/09-17/52/09-28/133/09 з ТОВ "Торговий будинок феросплавів "Таврія" на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку стягнуто 2997501,47 грн. заборгованості за кредитом, 322043,58 грн. заборгованості за процентами, 3600,00 грн. заборгованості за комісійною винагородою, 171115,25 грн. пені, 25500,00 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Судовий наказ у справі було пред`явлено на примусове виконання до Ленінського ВДВС ЗМУЮ. Ухвалами Господарського суду Запорізької області у справі №28/31/09-17/52/09-28/133/09 від 04.10.2011 і від 28.03.2013 встановлено факт неправомірності дій Ленінського ВДВС ЗМУЮ щодо розподілу коштів, отриманих від реалізації майна боржника у виконавчому провадженні та спричинення у зв`язку із цим збитків ПАТ "Промінвестбанк".
21.08.2019 позивачем до Господарського суду Запорізької області було подано клопотання про заміну первісного відповідача -2 - Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на належного - Державну казначейську службу України та про направлення справи №908/1428/19 за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.
Обґрунтовуючи клопотання позивач послався на те, що положення частини першої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" 4901-VI від 05.06.2012, ст. 25, підп. 1 п. 9 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, п. 1, підп. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015, п. 2, підп. 2 п. 35, п.38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, свідчать про віднесення Державної казначейської служби України до органу, який здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.
Зважаючи на наведені доводи, враховуючи предмет і підстави заявленого позову, оскільки Державна казначейська служба України є органом державної влади, суд першої інстанції прийшов до висновку на підставі статті 48 Господарського процесуального кодексу України замінити відповідача-2 у справі №908/1428/19 на належного - Державну казначейську службу України. Задовольняючи клопотання, суд також взяв до уваги, що Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, а отже дана справа відповідно до частини п`ятої статті 30 Господарського процесуального кодексу України підлягає передачі за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду погоджується з висновками Господарського суду Запорізької області в силу наступного:

Частиною другою статті 48 Господарського процесуального кодексу України передбачено якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
За статтею 56 Конституції України передбачено право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Положеннями статті 1173 Цивільного кодексу України закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність, отже, зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб`єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо. 
Суб`єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.
В статті 1 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.
За статтею 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державне підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Статтею 25 Бюджетного кодексу України на Казначейство України покладено обов`язок здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (частина перша статті 43 Бюджетного кодексу України).
Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.
Виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 (із змінами і доповненнями).
Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 35 Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.
Враховуючи правовий висновок, наведений в рішенні Конституційного Суду України від 03.10.2001 №12-рп/2001, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.
Пунктом 38 Порядку передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.
Судом першої інстанції взято до уваги, що відповідно до Додатку 3 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на поточний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504030 "відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб", яку закріплено за Державною казначейською службою України, передбачено 50000000,00 грн.
У територіальних органах Державної казначейської служби України рахунки щодо відшкодування вказаної шкоди не відкриваються і відповідно видатки на ці цілі не передбачено.
Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що саме Державна казначейська служба України, а не її територіальні органи здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.
Наведене узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду.
Так в оцінці належного відповідача у даних правовідносинах Верховний Суд у складі касаційного господарського суду у постанові від 26.07.2018 у справі №907/769/17 враховує, що зобов`язальною стороною з приводу виконання рішення суду є саме держава в особі Державної казначейської служби України.
Розглянувши виключну правову проблему щодо визначення належного відповідача у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, зокрема органами державної виконавчої служби (з відступленням) Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц висловила правову позицію, згідно з якою:
1) Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, органів, діями яких завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. 
2) Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. 
3) Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача. 
4) Сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу. 
5) У практиці Верховного Суду існують різні підходи щодо визначення належного відповідача у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, зокрема органами державної виконавчої служби. 
6) Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. 
7) Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. 
8) ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.
За матеріалами справи, яка наразі переглядається судом апеляційної інстанції, встановлено, що Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області було визначено позивачем у якості відповідача-2 за його вимогами про стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в сумі 122697,80 грн. шкоди, завданої незаконними діями Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Таким чином, Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області було залучене до участі у цій справі у якості відповідача-2  саме за ініціативою позивача.

Так само за ініціативою позивача (клопотанням позивача) суд першої інстанції здійснив заміну первісного відповідача-2 на іншого належного відповідача - Державну казначейську службу України.
Отже, наразі Державна казначейська служба України є належним відповідачем у правовідносинах із позивачем у цій справі, оскільки за змістом предмету та підстав позову в цій справі йдеться про відшкодування шкоди, заподіяною державою як учасником цивільних відносин в особі органу державної виконавчої служби.
Правова оцінка обставин цієї справи  з точки зору обов`язковості чи необхідності залучення позивачем у якості відповідача-2 Державної казначейської служби України, як  і  оцінка обґрунтованості заявлених позивачем до цієї особи вимог, наразі не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, в межах перегляду якої ще не вирішується спір по суті цих вимог.
Відповідно до частини 2 статті 48 Господарського процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Частина 4 статті 48 Господарського процесуального кодексу України втсановлює, що про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
За встановлених обставин колегія суддів погоджується з доводами позивача та відповідача-2, щодо правомірності дій суду першої інстанції, який задовольнив клопотання позивача та у відповідності до наведеної вище норми процесуального права вчинив на його вимогу процесуальну заміну первісного відповідача-2 на належного відповідача-2 - Державну казначейську службу України.
Стосовно направлення матеріалів справи за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва, то колегія суддів суду апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції щодо  існування для цього передбачених процесуальним законом  підстав, з наступних мотивів. 
Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів (частини 1, 2 статті 29 Господарського процесуального кодексу України).
Приписи статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.
Під виключною підсудністю розуміється те, що певна категорія справ за предметом спору або суб`єктним складом її учасників може розглядатися лише певним господарським судом. У даному випадку в такій категорії справ правила загальної підсудності застосовуватися не можуть.
Згідно з частиною п`ятою статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.
Пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015 Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Таким чином, встановивши, що належним відповідачем-2 у справі є Державна казначейська служба України - орган, зазначений у частині п`ятій статті 30 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що розгляд такої справи у будь-якому разі відноситься до компетенції виключно Господарського суду міста Києва і будь-який інший суд неуповноважений здійснювати розгляд відповідної справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду (частина друга статті 31 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, вказана стаття регулює дії місцевого суду у випадку зміни підсудності справи під час розгляду справи.
Враховуючи наведене, Господарський суд Запорізької області дійшов правомірного висновку про те, що дана справа підлягає розгляду відповідно до правил виключної підсудності, визначених частиною п`ятою статті 30 Господарського процесуального кодексу України, Господарським судом міста Києва.
Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 
3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За викладеного вище суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, які наведені апелянтом у скарзі про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції від 09.09.2019 про направлення справи №908/1428/19 за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва - не знайшли свого підтвердження, тому апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу місцевого господарського суду - без змін.
Стаття 282 Господарського процесуального кодексу України покладає на суд апеляційної інстанції обов`язок здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 1921,00 грн. на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі, правонаступником якого є Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,  та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 269, 270-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 у справі №908/1428/19 - залишити без змін.
Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 02.04.2020.

Головуючий суддя                                                                                          І.М. Подобєд

Суддя                                                                                                              Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                              І.Л. Кузнецова