ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року		Справа № 460/2663/19 пров. № А/857/4784/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Курильця А.Р., Старунського Д.М.
при секретарі судового засідання – Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року (суддя Щербаков В.В., м.Рівне, повний текст складено 27 грудня 2019 року) у справі за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до Житлово-комунального підприємства «Сонячне» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Головне управління ДФС у Рівненській області (далі – Головне управління) звернулася до суду з позовом до Житлово-комунального підприємства «Сонячне» (далі – ЖКП) в якому просило надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у задоволені позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило Головне управління ДПС у Рівненській області (далі – Головне управління-1), яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги вказує, що контролюючим органом вчинено усі необхідні дії, які дають йому підстави для звернення до суду з позовом про надання дозволу для погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, оскільки у платника відсутні кошти на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків, оскільки такі рахунки є закритими.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Податковим кодексом України (далі – ПК) чітко визначено послідовність дій контролюючого органу щодо стягнення податкового боргу. Надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можливо лише за умови недостатності коштів, які перебувають у власності такого платника. Натомість, податковий орган для доведення обставини відсутності коштів на рахунках відповідача-платника податків у банках, обслуговуючих такого платника, не надав жодних документів, які б підтверджували відсутність грошових коштів на всіх рахунках, відкритих відповідачем у фінансових установах, та про які відомо податковому органу та не надав доказів, які б свідчили про неможливість погашення податкового боргу за рахунок коштів відповідача. Таким чином, позивач суб`єкт владних повноважень не виконав процесуального обов`язку доказування та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач з 30.05.2011 перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у м.Рівному Головного управління; основний вид діяльності: КВЕД 81.10 комплексне обслуговування об`єктів.
За даними податкового обліку у ЖКП наявний податковий борг на загальну суму 2053307,75грн, в тому числі:
по військовому збору в розмірі 71234,99 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення (далі – ППР) від 28.02.2019 №0000631305;
по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується податковими агентами в розмірі 1953726,88 грн, який виник на підставі податкових ППР від 28.02.2019 №№0000611305, 0000621305;
по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності в розмірі 28345,88 грн, який виник в сумі 2132 грн на підставі ППР від 04.03.2019 №0003471401 та пеня в сумі 15490,64 грн (а.с.11-21).
На вказану суму заборгованості податковим органом було сформовано податкову вимогу від 15.03.2019 №63831-50, яку надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.10).
Відповідно до відомостей автоматизованої інформаційної бази Головного управління ЖКП закрито всі рахунки у банках (а.с.50).
Згідно акта опису від 19.07.2019 №28 (далі – Акт) відповідач має у власності ряд активів на загальну суму 114553,53 грн (а.с.24-30).
Позивач вважає, що наявність у відповідача податкового боргу є належною підставою для можливості його погашення за рахунок майна платника податків, що стало підставою для звернення до суду. 
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК ( в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 87.2 статті 87 ПК джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Статтею 88 ПК передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Відповідно до пункту 89.1 статті 89 ПК право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункт 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК).
Згідно з підпунктом 89.2 статті 89 ПК з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому.
Відповідно до наступного пункту названої статті, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
З матеріалів справи видно, що 26.06.2019 податковим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №28 за результатами чого був складений Акт (а.с.22).
І як наслідок, податкова застава зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним витягом, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.26).
В той же час, відповідно до пунктів 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 ПК контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Аналіз вищезазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що ПК чітко визначено послідовність дій контролюючого органу щодо стягнення податкового боргу. Надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можливо лише за умови недостатності коштів, які перебувають у власності такого платника.
Тобто, процедура стягнення з платника податків податкового боргу за рахунок грошових коштів у судовому порядку передує виникненню права податкового органу на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.
Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.
Лише сукупність вказаних обставин наділяє податковий орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.
Таким чином, ПК встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо погашення податкового боргу платника. При зверненні до суду з вимогою про надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, податковий орган повинен обґрунтувати в першу чергу недостатність у такого платника грошових коштів - готівкових чи на рахунках у банку, достатніх для повного погашення його боргу перед бюджетом, а також зазначити, які заходи вжив податковий орган для того, щоб погасити борг платника за рахунок належних йому коштів та чим це підтверджується.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у постановах від 24 січня 2019 року, 21 жовтня 2019 року у справах №№П/811/203/16, 808/4269/15 відповідно.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Апелянт для доведення обставини відсутності коштів на рахунках відповідача-платника податків у банках, обслуговуючих такого платника, не надав жодних документів, які б підтверджували відсутність грошових коштів на всіх рахунках, відкритих відповідачем у фінансових установах, та про які відомо податковому органу та не надав доказів, які б свідчили про неможливість погашення податкового боргу за рахунок коштів відповідача.
Наявність інформації, що міститься в інформаційній базі контролюючого органу про перелік закритих ЖКП рахунків у банках не є підставою, яка звільняє позивача від необхідності вчинення ним відповідних дій щодо направлення у банківські установи інкасових доручень, отримання відповідей на такі, для з`ясування можливості погашення існуючого податкового боргу за рахунках коштів платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, а у разі відсутності таких коштів за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.
Таким чином, позивач – суб`єкт владних повноважень не виконав процесуального обов`язку доказування та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах.
За таких обставин, позивачем не доведено, що він в належній формі звертався до банківських установ на рахунках яких перебували кошти відповідача та, що таких коштів є недостатньо для повного погашення його боргу перед бюджетом, або, що відповідні рахунки закриті через відсутність на них коштів.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову Головного управління.
Відповідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року – без змін.                                                                                                                                  Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	Д. М. Старунський  	
Повне судове рішення складено 04 червня 2020 року.