Справа № 308/3738/18

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, 
                                        
       в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, 
визнаний винним і на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 183-1 КУпАП у виді 100 годин суспільно-корисних робіт. 

       Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 10.09.2018 виправлено описку, допущену в постанові цього ж суду від 18.05.2018, а саме, зазначено, що ОСОБА_1 призначено за ст. 183-1 КУпАП адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
Згідно постанови, на виконанні в Ужгородському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 50360906 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 308/11881/15-ц, виданого 29.01.2016 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, і до досягнення дитиною повноліття. 02.03.2016 відкрито виконавче провадження ВП № 50360906 з примусового виконання даного виконавчого документа. Згідно розрахунку державного виконавця від 04.04.2018 заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2018 становить суму в розмірі 30 233,33 грн., яка сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців із дня пред`явлення виконавчого документу до виконання. 

Не погоджуючись із постановою від 18.05.2018, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

          Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету й не порушує саму сутність цього права.

         Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

           Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 18.05.2018, що свідчить про те, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 28.05.2018.

З матеріалів справи вбачається, що виклик до державного виконавця та повідомлення про час та місце розгляду судом першої інстанції справи направлялись на адресу ОСОБА_1 і були ним отримані (а. с. 5, 10, 14).

Разом із тим, інформація про час та місце розгляду судами справ міститься на веб-сайті «Судова влада».

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу подано 28.04.2020, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 18.05.2018 (майже через два роки з моменту винесення постанови). 

При цьому, заявляючи в апеляційній скарзі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянтом не наведено будь-яких даних про поважність причин, які перешкодили йому подати апеляційну скаргу протягом визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження, у даному випадку до 28.05.2018.

ОСОБА_1 , зазначаючи про те, що не брав участі в розгляді справи, оскільки не був повідомлений про час та місце її розгляду, а про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо тільки тоді, коли він був викликаний повісткою працівниками Ужгородського МРВ з питань пробації, не посилається на вказані обставини як на такі, що перешкодили йому подати апеляційну скаргу в установлений законом строк.

Разом із тим, при оцінці доводів про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду судом першої інстанції справи щодо нього, апеляційний суд враховує і те, що такі спростовані матеріалами справи, а саме, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 10), з якого вбачається, що ОСОБА_1 особисто отримав повідомлення про час та місце розгляду судом першої інстанції справи щодо нього.

Не посилається апелянт і на будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку, в зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

При прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що апелянтом не наведено доводів про поважність причин пропуску строку, які ґрунтуються на вимогах закону, а також не надано жодних доказів у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                                        П О С Т А Н О В И В :
подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП, - повернути ОСОБА_1 разом із усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію даної постанови. 

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан