ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/11479/18                                    Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Каракашьян С.К.,                                                                                                                                              Суддя-доповідач Кобаль М.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року                                                                           м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Беспалова О.О., Костюк Л.О.
при секретарі                                   Горяіновій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2020 року в справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2020 року розглянуто та задоволено частково вимоги в частині стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000 грн. В іншій частині відмовлено. 
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити повністю вимоги позивача.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
23.03.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.
31.03.2020 року на адресу суду від ГУ ДФС у м. Києві надійшло клопотання про оголошення перерви по справі та відкладення судового засідання.
Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши зазначене клопотання відповідача дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки участь сторін не є обов`язковою, а матеріали справи містять належні докази для розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване додаткове рішення скасувати в частині відмови, виходячи з наступного. 
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України,  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, від представника позивача надійшло клопотання    про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві витрат на правову допомогу в розмірі 26 000 грн., витрат на проведення судово-економічної експертизи в розмірі 15000 грн., комісію за сплату судового збору в розмірі 647,27 грн. на користь позивача на загальну суму 41 647,27 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на часткове задоволення заяви представника позивача та стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 26 000 грн., суд апеляційної інстанції розглядає вимоги щодо стягнення витрат на проведення судово-економічної експертизи в розмірі 15 000 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Правовими положеннями ч.5-8 ст. 137 КАС України регламентовано, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 9 ті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У даному випадку, судом встановлено, що під час розгляду справи позивачем було укладено договір № 03072018/1 від 03.07.2018 року про проведення експертного дослідження, а саме: судово-економічної експертизи, вартість якої становить - 15  000,00 грн. Зазначене підтверджується копією договору, копією квитанції від 03.07.2018 року, копією акту приймання-здачі наданих послуг від 17.07.2018 року та копією висновку експерта № 14662, які містяться в матеріалах справи та досліджені колегією суддів апеляційної інстанції в повному обсязі.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
З огляду на те, що витрати ОСОБА_1 відповідають ч. 9 ст. 139 КАС України, а саме: пов`язані з розглядом справи та є додатковими доказами, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що вказані витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок суб`єкта владних повноважень, як це передбачено нормами адміністративного судочинства.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції додаткове рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права. 
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним додаткове рішення суду першої інстанції скасувати в частині та задовольнити вимоги позивача щодо понесених витрат на проведення експертизи.
Керуючись ст.ст. 242, 252, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2020 року - скасувати в частині відмови.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код 39439980) понесені ним витрати на проведення судово-економічної експертизи в розмірі 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).
В іншій частині додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 06.04.2020 року