ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/544/20 пров. № А/857/4317/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А., 
за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,
позивач: не з`явився
відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення  Рівненського окружного адміністративного суду  від 04 березня 2020 року у справі № 460/544/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-
суддя в 1-й інстанції – Недашківська К.М.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення - м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 04.03.2020,-

                                            В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) та просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.10.2019 №113/03.15-24 про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком; визнати протиправною відмову у зарахуванні позивачу при обчисленні розміру пенсії заробітної плати на підставі довідок Державного унітарного підприємства міста Москви «Москортранс» Філіалу Південно-західний від 22.07.2019 №1335, №1336; зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пільгову пенсію за віком відповідно до положень пп.8 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 24.06.2019, зарахувавши до загального та пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського транспорту на підставі довідки Державного унітарного підприємства «Мосгорстрой» філіалу Південно-західний від 03.06.2019 №01-10-218; зобов`язати відповідача обчислити позивачу пільгову пенсію за віком з урахуванням заробітної плати на підставі довідок Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» філіалу Південно-Західний від 22.07.2019 №1335, №1336 .
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що має відповідний страховий стаж та спеціальний стаж для призначення пенсії за віком на підставі підпункту  8 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач відмовив йому у призначенні пільгової пенсії за віком з підстав відсутності стажу роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту, не зарахувавши при цьому стаж роботи позивача у Російській Федерації з червня 2005 року по січень 2016 року. Вважає, що рішення та відмова відповідача є протиправною.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 29.10.2019 №113/03.15-24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії заробітної плати на підставі довідок Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» Філіалу Південно-західний від 22.07.2019 №1335, №1336.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком відповідно до положень підпункту 8 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 24.06.2019, зарахувавши до загального та пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського транспорту на підставі довідки Державного унітарного підприємства «Мосгорстрой» філіалу Південно-західний від 03.06.2019 №01-10-218.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обчислити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком з урахуванням заробітної плати на підставі довідок Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» Філіалу Південно-Західний від 22.07.2019 №1335, №1336.
Стягнуто на користь Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень -  Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував норми підпункту 8 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звертає увагу на те, що відповідно до діючого пенсійного законодавства вирішення питання про право на пенсійне забезпечення проводиться на підставі документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Страховий стаж позивача становить 18 років 5 місяців 20 днів з них 6 років 10 місяців 20 днів на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії.
Також вважає, що судом не враховано Порядок № 637, яким чітко визначено, що для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списками № 1, 2 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Вважає, що оскільки у довідках про заробітну плату, наданих позивачем одночасно із заявою про призначення пенсії, від 22.07.2019 вказано, що з усіх виплат заробітної плати відрахування до Пенсійного фонду не проводилися, то підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу немає.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначається, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним з`ясуванням обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема звертає увагу суду на те, що до липня 2019 року Пенсійними органами не вимагалось від осіб, що працювали на території Російської Федерації, при призначенні пенсії обов`язкового підтвердження трудового стажу сплатою страхових внесків. Така вимога була встановлена виключно при перерахунку розміру призначених пенсійних виплат.

Звертає також увагу суду на те, що спірні правовідносини слід розглядати також у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода).
Згідно зі статтею 6 Угоди працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку і трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Наголошує на тому, що спірний період його роботи не є страховим в розумінні Закону №1058, оскільки набутий не на території України і внески не підлягають сплаті до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України, а тому правила щодо обчислення пенсії з урахуванням стажу та заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Угоди у галузі пенсійного забезпечення та жодною нормою чинного законодавства України та Міжнародних Угод не визначена обов`язкова умова для зарахування стажу або ж заробітної плати за період роботи в Російській федерації як сплата страхових внесків.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.09.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до підпункту 8 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач працював:
на ВАТ «Рівненське автопідприємство – 15607»: з 19.12.1988 (наказ № 337 від 19.12.1988) по 22.07.1996 (наказ № 86 від 22.07.1996) — водієм автобуса; з 23.07.1996 (наказ № 86 від 22.07.1996) по 16.05.2005 (наказ №27 від 16.05.2005)- водієм автобуса міських маршрутів; 
у філії 14-й автобусний парк Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосміськтранс»: з 08.06.2005 (наказ № 531-к від 07.06.2005) по 29.09.2005 — водієм на лінійному автобусі регулярних міських пасажирських маршрутах; з 30.09.2005 (наказ № 888-к від 29.09.2005) по 29.06.2008 (наказ № 1086-к від 27.06.2008) — водієм-інструктором на навчальному автобусі регулярних міських пасажирських маршрутах; 
з 01.07.2008 (наказ №1168-к від 30.06.2008) по 26.06.2009 (наказ №785-к від 25.06.2009), з 28.06.2009 (наказ №1047-к від 27.06.2009) по 09.09.2009 (наказ №1592-к від 10.09.2009) – водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів;
з 17.09.2009 (наказ №1601-к від 14.09.2009) по 30.09.2009 — у відділі експлуатації водієм-перегонщиком; з 01.10.2009 (наказ № 1675-к від 30.09.2009) по 28.06.2010 (наказ № 98І-к від 27.06.2010); 
з 30.06.2010 (наказ № 1160-к від 29.06.2010) по 26.06.2011 (наказ № 782-к від 24.06.2011) водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів; 
з 14.07.2011(наказ № 1045-к від 13.07.2011) по 29.05.2012 (наказ № 865-к від 29.05.2012) – водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів; 
з 31.05.2012 (наказ № 876-к від 30.05.2012) по 12.04.2013 (наказ № 609-к від 12.04.2013) працював водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів; 
з 19.07.2013 (наказ № 1155-к від 18.07.2013) по 29.03.2014 (наказ № 387-к від 28.03.2014) працював водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів; 
з 21.06.2014 (наказ № 864-к від 20.06.2014) по 02.12.2014 (наказ №1921-к від 02.12.2014) працював водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів; 
з 06.12.2014 (наказ № 1950-к від 05.12.2014) по 21.03.2015 (наказ № 390-к від 20.03.2015) працював водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів; 
з 16.06.2015 (наказ № 777-к від 15.06.2015) по 12.09.2015 (наказ № 1370-к від 11.09.2015) працював водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів; 
з 12.12.2015 (наказ № 2016-к від 11.12.2015) по 26.12.2016 (наказ № 1634-к від 26.12.2016) працював водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів. 

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області рішенням від 29.10.2019 №113/03.15-24 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за віком з підстав відсутності стажу роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту (а.с.25).
На заяву від 25.11.2019 щодо наявності/відсутності підстав для зарахування до стажу періодів роботи позивача із 08.06.2005 по 26.12.2016 на посаді водія міського пасажирського транспорту та зарахування заробітної плати за вказаний період для обчислення пенсії, відповідач листом від 26.12.2019 №П-4591/07.1-59 повідомив, що пільговий стаж роботи водієм міського пасажирського транспортного засобу становить 6 років 10 місяців 20 днів, а загальний страховий стаж становить 18 років 5 місяців 20 днів.
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області також вказало на неможливість зарахування страхового стажу та заробітної плати протягом періоду роботи водієм на лінійному автобусі регулярних міських пасажирських маршрутах Державного унітарного підприємства міста Москви із 08.06.2005 по 26.12.2016 у зв`язку з відсутністю доказів сплати страхових внесків вказаним підприємством (а.с.27-28).
Вважаючи такі дії органу Пенсійного фонду протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги,  суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, відтак прийшов до висновку, що наведеними відомостями в трудовій книжки стверджується факт роботи позивача водієм пасажирського тролейбуса, який є достатньою підставою для підтвердження вказаного стажу та зарахування періоду роботи під час призначення пенсії на пільгових умовах та задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та враховує таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного закону постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).
Пунктами 1 та 2 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 20 цього Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Пунктом 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105 (Порядок №18-1) передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Колегія суддів звертає увагу на те, що трудова книжка, оформлена на ім`я ОСОБА_1 містить запис № 5 від 08.06.2005 про зараховування його на роботу водієм 2 класу на лінійний автобус  категорії Д на Державне унітарне підприємство міста Москви «Мосгортранс» філіал 14-й автобусний парк.
Тобто періоди роботи позивача водієм на лінійному автобусі регулярних міських пасажирських маршрутах Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» з 08.06.2005 по 26.12.2016 відображений у трудовій книжці ОСОБА_1 .
Також на підтвердження роботи водієм автобуса позивачем, окрім копії трудової книжки, надано довідки ДУП м. Москви «Мосгостранс» Південно-Західного філіалу (а.с. 29-32). Згідно довідки державного унітарного підприємства «Мосгортранс», що уточнює особливий характер роботи або праці, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці від 03.06.2019 №01-10-2018, позивач працював повний робочий день ГУП «Мосгортранс» філіалу Південно-Західного в колоні в якості водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах.  Відповідно до п. 1.10 статті 27 Федерального закону «Про трудові пенсії в Російській Федерації» №173-ФЗ від 17.12.2001 – водій автобуса на регулярних міських пасажирських автобусах користується правом на дострокове призначення трудової пенсії. 
У довідці також міститься застереження, що відповідно до статті 25 Закону РФ «Про трудові пенсії в Російській Федерації» підприємство, організація, установа, громадянин несе відповідальність за достовірність відомостей, зазначені в документах, виданих для призначення пенсії.

Також слід звернути увагу на те, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» 29 червня 2004 року №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
За приписами чинного пенсійного законодавства до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами. 
13 березня 1992 року в місті Москві підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.
Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди від 13.03.1992 призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).
Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода), а саме статті 6 Угоди, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.
Оскільки заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 подана вперше, то під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявними у матеріалах справи документами та записами в трудовій книжці позивача підтверджується періоди роботи позивача водієм на лінійному автобусі регулярних міських пасажирських маршрутах Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс» з 08.06.2005 по 26.12.2016, а отже позивач має право на зарахування вказаного трудового стажу до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів також керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Северянін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд - 
                                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у справі № 460/544/20 – без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 22 червня 2020 року.