СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2020 р.                                                                          Справа №917/2053/17  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя  Склярук О.І., 
при секретарі судового засідання Тимошенко А.А.,
учасники провадження у справі – не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№962П/1 від 01.04.2020) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі №917/2053/17 (м. Полтава, суддя Тимощенко О.М., повний текст ухвали підписано 02.03.2020), 
за скаргою Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на дії виконавчої служби при виконанні рішення суду у справі №917/2053/17,
за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», м. Полтава, 
до Комунального підприємства Полтавської обласної ради  «Полтававодоканал», м. Полтава, 
про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 11.11.2004 року №94,
ВСТАНОВИЛА:

12.02.2020 до Господарського суду Полтавської області надійшла скарга Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про: 1) визнання неправомірними дій Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання  рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови  від 05.02.2020 про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням №61003023; 2) визнання незаконною  та скасування постанови від 05.02.2020 про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням №61003023; 3) зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання  рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна що належить боржнику за виконавчим провадженням №61003023; 4) визнання неправомірними дій Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання  рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови  від 05.02.2020 про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023; 5) визнання незаконною  та скасування постанови від 05.02.2020 року про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023; 6) зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання  рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з коштів що належать боржнику за виконавчим провадженням №61003023.
21.02.2020 від скаржника до суду надійшла заява в порядку ст. 42 ГПК України, в якій скаржник просить суд викласти прохальну частину скарги в наступній редакції:
1) визнати неправомірними дій Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови  від 05.02.2020 про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням №61003023;
2) визнати  незаконною та скасувати постанову від 05.02.2020 про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням №61003023;
3) зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна що належить боржнику за виконавчим провадженням №61003023;
4) визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови  від 05.02.2020 про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023;
5) визнати незаконною та скасувати постанову від 05.02.2020 про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023;
6) зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з коштів що належать боржнику за виконавчим провадженням №61003023;
7) зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №61003023.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал»  задоволено. Визнано неправомірними дій Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання  рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови  від 05.02.2020 про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням №61003023. Визнано незаконною та скасувати постанову від 05.02.2020 про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням №61003023. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна що належить боржнику за виконавчим провадженням №61003023. Визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови від 05.02.2020 про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023. Визнано незаконною та скасовано постанову від 05.02.2020 про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання  рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з коштів, що належать боржнику за виконавчим провадженням №61003023. Зобов`язано Відділ примусового  виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №61003023 щодо примусового виконання рішення суду у справі № 917/2053/17.
АТ «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі №917/2053/17; витрати зі сплати судового збору покласти на КП «Полтававодоканал».
В обґрунтування своєї позиції по справі позивач (стягувач) вказує на те, що сам факт включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на регулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» не є підставою для винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій. Зокрема, апелянт звертає увагу, що період виникнення заборгованості у даній справі виник з 01.11.2016-30.11.2017, тоді як дія вказаного Закону поширюється на заборгованість, яка виникла станом на 01.07.2016. Також апелянт вказує на те, що посилання боржника на судову практику зі справ №917/1086/16, №917/2044/15 та №917/1353/16 є недоречним, так як період заборгованості у підприємств водопостачання та водовідведення за спожиту електричну енергію або повністю виник до 01.07.2016 або частково, про що було наголошено у постановах, рішеннях, ухвалах з даних справ. Крім того, апелянт зазначає, що судом при ухваленні рішення від 15.02.2018 було зазначено про те, що норми вказаного Закону не беруться до уваги, оскільки зазначеним законом передбачено реструктуризацію заборгованості підприємств централізованого водопостачання, водовідведення за спожиту електричну енергію станом на 01.07.2016 та не погашену станом на 31.12.2016, а заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в рамках даної справи виникла за період з 01.11.2016 по 30.11.2017.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі №917/2053/17. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу – до 27.04.2020. Призначено справу до розгляду на 28.04.2020.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020, у зв`язку з відпусткою судді Терещенко О.І. для розгляду справи №917/2053/17 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І.
За змістом ч.14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України означена зміна складу суду зумовлює новий відлік визначеного ст.273 цього Кодексу процесуального строку розгляду апеляційної скарги.
Від КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» надійшов відзив (вх.№3698 від 22.04.2020) на апеляційну скаргу, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач (боржник) вказує на те, що оскільки рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 по справі №917/2053/17 з боржника стягнуто суму боргу за електричну енергію, а не за природний газ, посилання стягувача та органу ДВС на положення ч.4 ст.34 Закону №1404 щодо обмеження періоду суми боргу станом на 01.07.2016, відносно якої може бути зупинено вчинення виконавчих дій, є безпідставним та помилковим. Також відповідач посилається на судову практику у справах №917/1086/16, №917/2044/15 та №917/1353/16 відповідно до якої не встановлено жодних умов та обмежень, крім перебування боржника у реєстрі та наявності певного складу учасників виконавчого провадження: стягувач – постачальник електричної енергії; боржник – підприємство централізованого водопостачання та водовідведення.
Також від КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» надійшло клопотання (вх.№3849 від 27.04.2020) про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням на території України карантинних заходів та встановлення особливого режиму роботи судів України.
Від Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» надійшла відповідь на відзив (вх.№3885 від 28.04.2020). 
Також від Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№3886 від 28.04.2020), у зв`язку із запровадженням на території України карантинних заходів.
Від Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Суми надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП №61003023 (вх.№3884 від 28.04.2020), які долучені до матеріалів справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 розгляд справи відкладено. Призначено судове засідання на 14.05.2020; доведено до відома учасників апеляційного провадження, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою; повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати будь-які документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги».
В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 14.05.2020 представники учасників справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.2, .а.с.55-58). Матеріали справи свідчать, що від АТ «Полтаваобленерго» надійшло клопотання (вх.№4434 від 12.05.2020) про проведення 14.05.2020 розгляду справи №917/2053/17 за відсутності представника. Від КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» надійшло клопотання (вх.№4552 від 13.05.2020) в якому просить визнати причини неявки представника у судове засідання 14.05.2020 поважними та відкласти розгляд справи, у зв`язку із запровадженням на території України карантинних заходів та встановлення особливого режиму роботи судів України.
Розглянувши клопотання відповідача (боржника) про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням в Україні карантину, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне: 
1) в силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; 
2) згідно ухвали суду від 28.04.2020 явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а відповідачем у своєму клопотанні не обґрунтовано мотивів, з яких його участь слід вважати обов`язковою;
3) колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі, зокрема відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, який долучено до матеріалів справи. Позиція відповідача, як і інших учасників даного судового процесу чітко і зрозуміло викладена у письмових документах , які були подані до суду. Сторонами не подано нових доказів чи доводів, які б потребували розгляду їх безпосередньо в судовому засіданні; 
4) бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України; 
5) судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк;
6) розгляд справи під час карантину, оголошеного Кабінетом Міністрів України без участі сторін жодним чином не порушує права учасників провадження на доведення перед судом власної позиції та на спростування позиції іншої сторони.
Таким чином, з огляду на наведене, приймаючи до уваги викладені в листі Ради суддів України №9рс-186/20 від 16.03.2020 рекомендації щодо запровадження особливого режиму роботи судів на період карантину, які передбачають, у тому числі, можливість здійснення судового розгляду справ без участі сторін, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що учасники провадження у справі належним чином повідомлені про дату та місце судового засідання, явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, дотримуючись визначеного ст.273 ГПК України строку розгляду апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу №917/2053/17 за відсутністю представників учасників апеляційного провадження за наявними матеріалами.
Відповідно до частини 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступні обставини справи.
Господарським судом Полтавської області розглядалася справа за позовом Публічного акціонерного  товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго»  до Комунального  підприємства Полтавської обласної ради  «Полтававодоканал»   про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 11.11.2004 №94.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2018 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на користь Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» 17779511,45 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію, 1900196, 74 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 16531889,68 грн. інфляційних за активну  електроенергію, 79781,15 грн. інфляційних за перетоки реактивної електричної енергії, 4005473,26 грн. 3% річних  за активну  електричну енергію, 18312,36 грн. 3% річних за перетоки реактивної  електричної енергії, 219782,86 грн. судового збору.  В іншій частині позовних вимог відмовлено. Повернуто Публічному акціонерному товариству «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» з Державного бюджету України судовий збір в сумі 20217,14 грн. сплачений за платіжним дорученням №650598 від 29.11.2017, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №917/2053/17.
13.03.2018 Господарським судом Полтавської області на виконання рішення від 16.02.2018 було видано наказ.
Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання  рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від  20.01.2020 відкрито виконавче провадження №61003023 щодо виконання наказу господарського суду по справі №917/2053/17 про стягнення суми боргу у розмірі 40534 947,50 грн. (том 3, арк. с. 165)
У ході проведення примусових виконавчих дій, 05.02.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанови про арешт всього рухомого та нерухомого майна та про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023 (том 3, арк. с.169-172).  
Від Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» до Господарського суду Полтавської області надійшла скарга на дії державного виконавця. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на наступне. 
03.11.2016 прийнято Закон України №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючихорганізацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон №1730). Даним законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а також внесено відповідні зміни до Закону України «Про виконавче провадження» №1404- VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404).
08.06.2017 Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (відповідач, скаржник) включений до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (наказ Мінрегіону №142 від 08.06.2017), що підтверджується листом №8/10- 1055-18 від 20.08.2018 Мінрегіону та повідомленням про включення до Реєстру (том 3, арк. с. 173).
Отже, на думку скаржника, вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №61003023 має бути зупинено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідач листом за вих.№юр/394 від 28.01.2020 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання  рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №61003023 з посилання на положення Закону №1730 (том 3, арк. с. 166-168).
Даний лист Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) залишено без відповіді та прийнято постанови від 05.02.2020 про арешт всього рухомого та нерухомого майна та про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023 (том 3, арк. с.169-172).  
Вважаючи свої права порушеними Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» звернулось до суду із даною скаргою. 
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу дійшов висновку про те, що враховуючи імперативні приписи ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» і те, що у спірному виконавчому провадженні стягувачем є постачальник електричної енергії; боржником є підприємство, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення; боржник включений до Реєстру теплопостачальних, теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії; за рішенням суду стягується заборгованість  за спожиту електричну енергію, яка підпадає під дію норм Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» державний виконавець був зобов`язаний зупинити виконавче провадження №61003023. Отже, винесені в подальшому  постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 05.02.2020 про  арешт всього рухомого та нерухомого майна та про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №61003023 (том 3, арк. с. 169-172) не відповідають вимогам закону, а тому підлягають визнанню незаконними та підлягають скасуванню. Вимога скаржника про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №61003023 також підлягає задоволенню. Крім того, суд вказав, що оскільки оскаржувані постанови від 05.02.2020 визнані судом незаконними та підлягають скасуванню, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги в частині зобов`язання   Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна що належить боржнику та  зняти арешт з коштів що належать боржнику за виконавчим провадженням №61003023.  
Однак колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції та вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст.6, 19 Конституції України органи державної влади, в тому числі виконавчої, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, загалом врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».
П.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України №1404-VІІІ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).
Водночас ч.4 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої п.10 ч.1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.
Таким чином, п.10 ч.1 ст.34 Закону України №1404-VІІІ врегульовано питання зупинення виконавчого провадження в залежності від того хто є стягувачем (Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії) та боржниками (підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)), а ч.4 ст.34 Закону України №1404-VІІІ уточнює, в якій частині може бути зупинено виконавче провадження (за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016), за винятком заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.
Крім того, абз.5 ч.1 ст.1 Закону № 1730-VIII передбачено, що до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону відноситься: кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).
Відповідно до абз.8 ч.1 ст.1 Закону України №1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.
Згідно з абз.10 ч.1 ст.1 Закону України №1730-VIII спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія.
Таким чином Закон України №1730-VIII врегульовує питання щодо заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а саме спожиті природний газ, електричну енергію.
Отже, цілком достатніми умовами для зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій на підставі п.10 ч.1 ст.34 Закону України №1404-VІІІ законодавець визначає включення боржника до реєстру, стягнення з підприємства заборгованості за спожиті природний газ/електричну енергію, використані станом на 01.07.2016.
Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 02.05.2018 у справі №917/1353/16, від 11.04.2018 у справі №922/823/14, від 10.04.2018 у справі №922/1556/14, від 19.11.2019 у справі №914/1518/18.
Матеріалами справи встановлено, що 08.06.2017 Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (відповідач, скаржник)  включений до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (наказ Мінрегіону № 142 від 08.06.2017), що підтверджується листом №8/10- 1055-18 від 20.08.2018 Мінрегіону та повідомленням про включення до Реєстру (том 3, арк. с. 173).
Між тим, судом першої інстанції помилково не враховано тієї обставини, що заборгованість підприємства за договором про постачання електричної енергії від 11.11.2004 №94, яка була предметом дослідження у даній справі виникла за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2016 по 30.11.2017, тобто після 01.07.2016. Відповідне встановлено судом першої інстанції при прийнятті рішення Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018, яке набрало законної сили.
Таким чином, виконавче провадження відкрите по виконанню наказу у справі №917/2053/17 не підпадає під дію п.10 ч.1 та ч.4 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», отже дії державного виконавця з викладених у скарзі підстав не можуть бути визнані неправомірними.
Крім того, колегія суддів вказує на те, що визначеними вище законодавчими нормами не передбачено зупинення виконавчих дій щодо стягнення з боржника суми судового збору, яка підлягає стягненню на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 у даній справі. У зв`язку з чим висновок суду щодо зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №61003023 щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі, щодо стягнення суми судового збору є помилковим з викладених підстав.
Стосовно посилань відповідача на постанови Верховного Суду у справах №917/1086/16, №917/2044/15, №917/1353/16, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічні за змістом положення містяться у ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
У рішенні у справі «Тудор проти Румунії» Європейський суд з прав людини вказав, що роль найвищої судової інстанції кожної держави полягає в тому, щоб вирішувати суперечності у судовій практиці. Європейський суд з прав людини дає чітку відповідь: забезпечення єдності судової практики — завдання найвищої судової установи кожної держави. І не тільки Європейський суд з прав людини, а й інші органи Ради Європи відводять саме найвищій судовій установі в державі таку важливу роль.
Однак тлумачення правової норми судом у процесі вирішення спору з метою застосування закону до конкретних правовідносин, які виникли між сторонами, — одночасно і процесуальне право, і обов`язок суду. Жоден суд не може ухвалити рішення, не витлумачивши норму закону, яку він застосовує.
Обов`язковість для нижчих судів судових рішень Верховного Суду випливає з вимоги ст. 316 ГПК України, згідно з якою вказівки суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. 
Разом із тим суддівський розсуд — необхідна складова незалежності суду. Знаходячись поза межами прецедентної судової системи, суд проявляє свій розсуд у тому, що вирішує спір, ґрунтуючись виключно на статутному праві, самостійно даючи йому тлумачення, виходячи зі змісту, значення конкретного закону, галузі права і законодавства в цілому у рамках індивідуальних особливостей обставин конкретної справи, що розглядається.
Таким чином, при врахуванні правових висновків Верховного Суду мають враховуватися індивідуальні особливості обставин даної справи та конкретних доказів з урахуванням принципу правової визначеності та верховенства права.
Посилання апелянта на необхідність застосування судової практики по справам №917/1086/16, №917/2044/15, №917/1353/16 відхиляються колегією суддів, оскільки обставини у даних справах не є подібними до обставин цієї. Зокрема відповідно до судових рішень у вказаних справах період заборгованості у підприємств водопостачання та водовідведення за спожиту електричну енергію повністю або частково виник до 01.07.2016, тоді як заборгованість у даній справі виникла за спожиту електричну енергію після 01.07.2016.
Доводи відповідача про те, що у зв`язку зі стягненням боргу за постачання електричної енергії відсутнє законодавче обмеження строку виникнення такої заборгованості спростовуються викладеними вище обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин. 
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» слід задовольнити; ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі №917/2053/17 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця.
Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 271, п. 2 ч.1 ст. 275, п.п. 1, 4 ч.1 статті 277, 282, 287 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі №917/2053/17 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні скарги Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на дії виконавчої служби при виконанні рішення суду у справі №917/2053/17 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.05.2020.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук