УХВАЛА

15 квітня 2020 року 
Київ
справа №263/2157/20
адміністративне провадження №К/9901/10487/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України громадянина Республіки Азербайджан,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - ГУ ДМС України в Донецькій області) звернулося до суду з позовом про примусове видворення з України громадянина Республіки Азейрбаджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов обґрунтовано тим, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 після звільнення з колонії не збирається покидати територію України та має намір легалізуватися на території України. Посилаючись на те, що вказана особа, не має законних підстав для отримання дозволу на імміграцію або посвідку на тимчасове проживання, які встановлюються Законами України «Про імміграцію», «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та не має законних джерел існування, що на думку ГУ ДМС України в Донецькій області, є підставою для ухилення від виконання рішення про його примусове видворення, позивач просив суд задовольнити позов.  
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року, в позові відмовлено.
Предметом спору у цій справі є примусове видворення особи за межі території України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і заявник на такі не посилається.
Зміст ухвалених у цій справі судових рішень та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у такій категорії адміністративних справ.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Оскільки заявник, оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності, не зазначив виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 24 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України громадянина Республіки Азербайджан відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.Р. Радишевська
                                                                                                    Н.В. Шевцова