ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/2676/17                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції:                                                                                                                        Балаклицький А. І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді           Костюк Л.О.;                    
суддів:                                 Бужак Н.П., Собківа Я.М.;
за участю секретаря:       Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області а на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Києві, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом заяви Державної установи «Ірпінський виправний центр № 132» про розстрочення виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року у справі за позовом Головного управління ДФС у Київській області до   Державної установи «Ірпінський виправний центр № 132» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДФС у Київській області (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду звернулося    з позовом до Державної установи «Ірпінський виправний центр №132» (далі - відповідач) (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог від 12 лютого 2018 р. вх. № 2370/18 та від 20 вересня 2018 р. вх. № 19878/18) про стягнення податкового боргу у сумі 384 652 грн. 13 коп.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року року позов задоволено.
Стягнено з Державної установи «Ірпінський виправний центр №132» (код ЄДРПОУ 08563725, місцезнаходження: 08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Залізнична, буд. 1) на користь Державного бюджету України податковий борг у розмірі 384 652 (триста вісімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят дві) грн 13 коп.
19 грудня 2018 року до суду надійшла заява Державної установи «Ірпінський виправний центр №132» про розстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі №810/2676/17 на 12 (дванадцять) календарних місяців на умовах погашення податкового боргу щомісячно рівними частинами.
В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що Державна установа «Ірпінський виправний центр №132» є неприбутковою організацією та може розрахуватись з боргом лише у тому випадку, якщо даний вид видатків буде забезпечений фактичним залишком коштів на рахунку з обліку особистих коштів засуджених. При цьому, заявник зауважив, що на 2019 рік такі видатки не передбачені бюджетним запитом та не можуть бути профінансовані, а тому пред`явлення виконавчих документів до Державної казначейської служби призведуть до накладення арешту на рахунки установи, що призведе до втрати виконувати завдання та функції покладені державою на виправний центр та може викликати соціальні заворушення серед засуджених, які відбувають покарання в установі. У зв`язку з зазначеними обставинами заявник зазначив, що з метою уникнення негативних наслідків, додаткового обтяження державного бюджету та для забезпечення виконання рішення суду установа була б в змозі розрахуватися з боргом поступово.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року заяву Державної установи «Ірпінський виправний центр №132» про розстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі №810/2676/17 - задоволено.
Розстрочено виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі №810/2676/17 на 12 (дванадцять) місяців шляхом сплати податкового боргу в розмірі 384652,13 грн. рівними частинами по 32054,35 грн. (тридцять дві тисячі п`ятдесят чотири грн. 35 коп.) щомісяця, починаючи з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у розстроченні виконання судового рішення.
З огляду на те, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися, колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311, ч.2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
У відповідності до ст.308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року відкрито та призначено розгляд за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Київській області а на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року на 19 березня 2020 року на 10 год. 00 хв.
Про зазначене вище повісткою - повідомленням від 25 лютого 2020 року проінформовано сторін.
Довідкою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року повідомлено сторін про зняття з розгляду апеляційної скарги призначеної на 19.03.2020 на 10 год. 00 хв. та довідкою від 19 березня 2020 року повідомлено сторін про те, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст. 11 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», керуючись постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від       11 березня 2020 р. №211, враховуючи рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р., рішення Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2020 р. та рекомендації Ради суддів України від 16 березня 2020 р. N 9рс-186/20 про запровадження особливого режиму роботи на період проведення карантинних заходів, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, колегією суддів ухвалено зняти з розгляду справу № 810/2676/17 за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Київській області а на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за розглядом заяви Державної установи «Ірпінський виправний центр № 132» про розстрочення виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року у справі за позовом Головного управління ДФС у Київській області до   Державної установи «Ірпінський виправний центр № 132» про стягнення податкового боргу, до закінчення дії карантину. Зазначено, що про час та дату подальшого розгляду справи сторони будуть повідомлені після закінчення дії карантину у порядку, передбаченому ст.ст. 126-129 КАС України.
Повісткою - повідомленням від 19 травня 2020 року сторін повідомлено про розгляд справи, який відбудеться о 09 год 50 хв. 11 червня 2020 р.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розстрочення виконання судового рішення.
Задовольняючи заяву про розстрочення виконання судового рішення суд першої інстанції виходив з наявності загрози виникнення та накопичення нового податкового боргу, а також скрутного фінансового становище відповідача, яке об`єктивно впливає на можливість виконання судового рішення, істотно ускладнює його виконання.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, що у серпні 2017 року Головне управління ДФС у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Ірпінський виправний центр №132» про стягнення податкового боргу.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 позов задоволено. Стягнуто з державної установи «Ірпінський виправний центр №132» (код ЄДРПОУ 08563725, місцезнаходження: 08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Залізнична, буд. 1) на користь Державного бюджету України податковий борг у розмірі 384652 (триста вісімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят дві) грн. 13 коп.
Вказане рішення не було оскаржено в апеляційному порядку, а тому воно набрало законної сили.
Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1   статті 378 КАС України   передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до частин 2, 3   статті 14 КАС України   судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як вбачається з матеріалів справи, стягнення з відповідача коштів у даній справі спрямоване на погашення його заборгованості зі сплати податків до бюджету.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, урегульовані   Податковим кодексом України.
Стаття 100 ПК України   передбачає розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків.
Згідно з п.   100.1, п.   100.2   ст.   100 ПК України   розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.   100.4   ст.   100 ПК України   підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.
Пунктом   100.6   статті   100 ПК України   встановлено, що розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1235   затверджено Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин.
Згідно з пунктом 1 Розділу І цього Переліку обставиною, що є підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника, є зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або не доведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів).
Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1853/24385, затверджено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків (надалі - Порядок).
Згідно з пунктом 1.4 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення). Визначення сум грошових зобов`язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними інформаційної системи, що ведеться органами доходів і зборів.
Наведене свідчить, що чинне податкове законодавство передбачає особливий порядок розстрочення податкового боргу, яким заявник не скористався.
Разом з тим, згідно з ч. 3, ч. 4   ст. 378 КАС України   підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
При цьому, за правилами ч. 5   ст. 378 КАС України   відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.
Дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань свідчать, що Державна установа «Ірпінський виправний центр №132» є державною організацією, засновником якої є Міністерство юстиції України та основним видом її діяльності є діяльність у сфері юстиції та правосуддя.
Подані відповідачем до суду копії кошторисів на 2017 рік, на 2018 рік та копії бюджетного запиту на 2019 рік обґрунтовують неможливість своєчасного погашення заявником податкового боргу.
Крім того, матеріали справи свідчать про те, що Державна установа «Ірпінський виправний центр №132» фінансується виключно за рахунок надходжень з державного бюджету.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про неможливість одночасного погашення заявником всієї суми заборгованості, стягнутої за постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2018, так як його наслідком стане подальше накопичування заборгованості підприємства.
Відтак, наведені відповідачем обставини, які свідчать про наявність загрози виникнення та накопичення нового податкового боргу, а також його скрутне фінансове становище об`єктивно впливають на можливість виконання судового рішення, істотно ускладнюють його виконання.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що викладені у заяві про розстрочення виконання рішення суду доводи є обґрунтованими, а заява такою, що підлягає задоволенню.
Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги  не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
                 
П О С Т А Н О В И Л А:
           
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк           

Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,

                                                                                                    Я.М. Собків