ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року	Львів	Справа №446/390/19 пров. №А/857/3647/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Макарика В.Я., 
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 березня 2020 року у справі №446/390/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до групи реагування патрульної поліції №4 Патрульної поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення (головуючий суддя першої інстанції Бакай І.А., місце ухвалення м. Кам`янка-Бузька),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до групи реагування патрульної поліції №4 Патрульної поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.02.2019 р. поліцейським групи реагування патрульної поліції №4 Патрульної поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУНР у Львівській області, було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 165836, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Зазначає, що 11.02.2019 року о 16:50 год., в с. Жовтанці, водій пересуваючись т/з порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1. (суцільна смуга), чим порушив ПДР. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам.
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 березня 2020 року в позові відмовлено.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що 22.02.2019 суддею Кам`янка-Бузького районного суду Бакай І ОСОБА_2 винесена ухвала про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з тим, що невірно вказав відповідача.
07.03.2019 отримано вказану ухвалу суду про залишення без руху, а 14.03.2019 до Кам`янка-Бузького районного суду надіслана заява про усунення недоліків, де вказано, що Постанова про адміністративне правопорушення відносно нього складена саме працівником Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, а не працівником УПП у Львівській області, тому відповідачем у даному випадку повинен бути - Кам`янка- Бузький ВП ГУНП у Львівській області, який також є юридичною особою. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Крім того, позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та слідує із позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до групи реагування патрульної поліції №4 Патрульної поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області , у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР №165836 від 11 лютого 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.
Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до  статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1  (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З наведеної норми слідує, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, є відповідний Орган в особі конкретної посадової особи.
Отже, інспектори патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені.
Таким чином, належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, повинен бути відповідний орган Національної поліції, у даній справі Головне управління Національної поліції у Львівській області.
Проте, розглядуваний адміністративний позов позивачем заявлено до групи реагування патрульної поліції №4 Патрульної поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області та Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, тобто до неналежного відповідача.
Крім того, Кам`янка-Бузький ВП ГУНП у Львівській області не є окремою юридичною особою, що підтверджується відсутністю запису в Єдиному реєстрі юридичних осіб та відсутній ідентифікаційний код юридичною особи, оскільки Кам`янка-Бузький ВП ГУНП у Львівській області є відокремленим структурним підрозділом Головного управління Національної поліції у Львівській області
Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Таким чином з наведених норм слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може бути здійснена виключно судом першої інстанції.
Отже, враховуючи, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності в суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.
Вказана правова позицію також була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.12.2019р. у справі №724/716/16-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 березня 2020 року у справі №446/390/19 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	В. Я. Макарик